Fam. Mustelidae. 564 
Marts 1902, laa saaledes i et blødt Leie-af Straa under et 
Udhus lige ved Søen; Moderen kom til Ungerne fra Søen hver 
Aften ved 10 eller 11-Tiden, og blev hos dem indtil 4—5 om 
Morgenen, men hele Dagen over laa Ungerne alene. 
Under Yngletiden har Han og Hun Tilhold i samme Ur; 
Hannen bor dog gjerne lidt skilt fra Hunnen, men den del- 
tager ikke i Omsorgen for Ungerne. Undertiden kan udenfor 
Hiet findes Levninger efter Ungernes Maaltider, især Dele af 
Fisk, men ogsaa undertiden af Lam eller Fugle. 
Naar Ungerne er omkr. 8 Uger gamle, er Pelsen bleven 
saa tæt, at de kan gaa i Vandet uden at blive vaade. Her 
lærer de hurtig at fange selv, og de kan i Regelen nu klare 
sig med hvad de finder i Stranden, selv om Moderen bliver 
bortskudt fra dem. 
Ungerne bliver ofte hos Moderen et helt Aar; ikke sjelden 
træffes denne svømmende med hele Ungeflokken efter sig, og 
har hun bragt en Fisk paa Land eller op paa en Sten, kom- 
mer Ungerne til for at faa sin Del af Byttet. Hannen holder 
sig gjerne i Nærheden, og fordriver andre paatrængende Hanner. 
Senere holder Ungerne sig længe i Nærheden af hinanden og 
kalder paa hverandre med en fin Piben, indtil de næste Aar 
lidt efter lidt spredes eller udvandrer. 
Fra forhistorisk Tid. Oteren har allerede under Sten- 
alderen været Gjenstand for Fangst, dels for Fødens, dels for 
Pelsens Skyld. 
1. Ved Kvernvig i Haaland (Jæderen) fandtes i 1900 i en 
Affaldsdynge fra Stenalderen Dele af femur af denne Art. 
Dyngen, hvis Høide over Havet var 18 Meter, laa under 
et omkr. 250 mm. tykt Muldlag, og indeholdt (foruden talrige 
Skaller af Østers og Litorina litorea) forskjellige Dyreknogler, 
deriblandt af Alca tmpennis (Winge 1908). 
2. I Vistehulen paa Tungenæs ovenfor Stavanger fandtes 
i 1907 Knogler af Oter i en Affaldsdynge, tilhørende Tapes- 
Tiden, eller det øvre Trin af den ældre Stenalder. i 
Dyngen var henimod 400 mm. tyk, og dannet væsentlig 
af Muslingskaller (af Ostrea, Litorina og Patella), men indeholdt 
