Fam. Odobaenidae. 374 
Den synker i Regelen i Søen; de fleste dræbes derfor med 
Harpun og Line. Fangsten er ikke ufarlig, og mange Indi- 
vider kan, selv om de ikke er saarede, vise sig ondskabsfulde 
og paagaaende, og støde Hul i Baaden. 
Forstyrres den under Hvilen, eller skal den bevæge sig 
med nogen Hurtighed, reiser den sig paa Forlemmerne, krum- 
mer Kroppen i en Bue, sætter Baglemmerne frem under Krop- 
pen, og skyver sig fremover ved disses Hjælp, medens den 
hjælper til med Forlemmerne, snart med høire, snart med 
venstre. 
Under Svømningen holdes Forlemmerne tæt ind til Livet, 
men medens den kryber paa Isen, eller naar den skal op af 
Vandet, bruges alle 4 Lemmer, og desuden Tænderne til 
Hjælp. For Ungerne er ogsaa de stive Børster paa Snuden 
til Beskyttelse og Fæste, naar de stiger op af Vandet; her- 
under støtter de paa Snuden, som om de vilde staa paa 
Hovedet. 
Naar en Hvalros skal under, forsvinder først Hovedet og 
derpaa lidt efter lidt Ryggen; Baglemmerne bliver et Øieblik 
synlige over Vandskorpen, men forsvinder uden de voldsomme 
Bevægelser, som f. Eks. hos Phoca hispida, naar denne skal 
ned. Den svømmer ofte 10 Minutter ad Gangen under Vandet; 
naar den kommer op, puster den voldsomt, og bliver gjerne en 
kort Tid liggende i Vandskorpen, inden den atter gaar til- 
bunds (Johansen 1910). De svømmer helst flokkevis sammen; 
ofte hæver alle omtrent samtidig Hovederne over Vandskorpen, 
og deres Pusten og Stønnen lyder herunder næsten som Smaa- 
hvalernes. 
Stemmen er en gryntende Brølen, som kan høres i lang 
Afstand. 
Føden er hovedsagelig Bunddyr, væsentlig Crustaceer (saa- 
som Sclerocrangon) og Mollusker (især Saxicava, Mya og Car- 
dium); de sidste løsnes med de lange Stødtænder fra Ler- 
bunden, hvorefter Dyrene omhyggelig afskalles med de stumpe 
Kindtænder. OQgsaa andre Bunddyr tages, saasom Gephyreer 
(Priapulus caudatus) (Malmgr. 1868). 
Naar den søger Føden paa Bunden, gaar den ned med 
Hovedet først, og, idet den staar næsten lodret, pløier den 
