sv 
Fam. Phocidae. 428 
paa Land af Jægeren. I Februar 1882 blev et stort Expl 
anskudt i Tromsøsundet, men angreb Baaden og hvælvede den. 
hvorved 2? Mand omkom. Hunnen er mere ligegyldig, og for 
svarer ikke sin Unge. 
Med Opmærksomhed betragter den, hvad den ser oven 
Vande, og kan ofte ligge med Hovedet over Vandskorpen i 
flere Minutter, stirrende paa en Baad. Ofte reiser den sig: 
halvt i Vandet med Hovedet og Brystet frit; herunder holdes 
Hovedet i en ret Vinkel mod Kroppen, og den lange og spidse 
Snude rettet fremad. Undertiden kan man, især i Parringstiden, 
lokke Hannen til sig ved at efterligne dens Brølen. 
Naar den løfter Hovedet over Vandet for at speide og 
lytte, reiser den Øreranden med Haarene, saa disse hæver 
sig tydelig i omtrent en Negls Høide over den vaade og 
glatte Pels; i Afstand ser det ud, som om den havde et virke- 
ligt Øre. 
Dens Stemme høres oftest om Natten og Morgenen; den: 
samle Han brøler næsten som en olm Okse, Hunnen omtrent 
som en Ko; andre skriger som Mennesker i Nød. Om Dagen 
kan ogsaa Ungerne i Ulddragten høres skrige efter sine 
Mødre. 
Den er ligesaa skadelig for Fiskebestanden, som Ph. vitu- 
lina, men Skaden er mindre iøinefaldende, da dens Bytte 
væsentlig hentes fra det dybere Vand. Dog kan den ogsaa 
leilighedsvis gjæste Laksenøterne, som den ofte sønderriver. 
Smaa Fiske svælges under Vandet, men større fortæres over 
Vandskorpen. 
Føden er væsentlig Fiske, især Helletlyndre (Hippoglossus), 
Gabe-Flyndre (Drepanopsetta platessoides), Langer (Molva-Ar- 
terne), foruden Torsk, Laks, Sild og flere andre. Ligeledes 
angives den at tage Krabber af forskjellige Slags. Den kan 
ogsaa hjemsøge Fiskeredskaberne, og er, som ovenfor nævnt, 
undertiden bleven hængende paa Dybvandslinerne paa en Dybde 
af 80—100 Meter. | 
; 
Forplantning. Spredte Par af Graasælen kan yngle hist 
og her paa Holmerne langs hele Kysten; men det største Antal 
