Fam. Phocidae. 450 
5—600 Stk., og omkr. 120 Unger kunde dræbes aarlig; for 
Tiden er Antallet neppe en Trediedel. Paa samme Maade er 
det gaaet tilbage ved alle Landets faste Ynglepladse. | 
Naar Parringstiden nærmer sig, ophører Individerne at 
tage Næring til sig, svømmer urolige omkring, brøler, og er i 
stærk Ophidselse. Skjønt Hannernes Antal er større end Hun- 
nernes, lever den dog ofte i Polygami, idet den stærkere Han 
driver de yngre bort, og kan leve med et Par, undertiden op 
til 4 eller 5 Hunner. Er et Yngleskjær saa lidet, at blot et 
Par Hunner kan faa Plads derpaa, findes aldrig flere end 1 
Han, og paa større Skjær, hvor der kan være samlet op til 
20 Stk. eller derover, er der ligeledes altid flest Hunner. 
Nogen Troskab mellem Parrene findes derfor ikke i de 
større Kolonier, og Parringen foregaar eftersom Leiligheden 
for Hannermne tilbyder sig. Har et enkelt Par slaaet sig ned 
paa et Skjær, holder dette sammen saalænge, indtil en stær- 
kere Han kommer og driver den anden paa Flugt; herunder 
opstaar ofte vældige Kampe, og ældre Hanner kan bære tal- 
rige Saar og År paa Hals og Sider; undertiden kan hele 
Stykker være afrevne. Bliver en Han bortskudt fra sin Hun, 
melder der sig hurtig en ny Gemal. 
Hunnerne er forplantningsdygtige i 3—+ Aars Alderen, 
og gaar drægtige i omtr. 1172 Maaned. 
Parringen foregaar i Vandet kort etterat Ungen er født, 
saaledes medens Parrene endnu opholder sig ved Yngle- 
skjærene. 
Kommer ikke Hunnen frivillig i Vandet, drives den ned 
af Hannen. Hunnen synes paa sin Side at være ligesaa vold- 
som i sin Parringsdrift; undertiden kan en Han være saa 
haardt eftersat af parrelystne Hunner, at den maa flygte op paa 
Land, tvers over Skjæret, og søge Vandet paa den anden Side. 
Under Parringen indtager Parret samme Stilling som. 
Hunde og andre Pattedyr, og de pleier at bide hverandre 1 
Munden for at holde sammen; Hunnen er dog sjelden helt 
under Vandet, men Snudespidsen er oftest hævet over Vand- 
skorpen, ligesom hele Hannens Hoved. De giver sig god Tid, 
og Parringen maa ofte gjentages; er Parringen over, kommer 
de begge op, puster ud, og svømmer hver sin Vei. 
