Fam Phocidae. 434 
1. Cystophora cristata. (Erxl.) 1777. 
Klapmyds, å 
pmy T 
å 
77. Phoca cristata, Erxl., Syst. Regn. Anim. CI. I, Manuser, 
p. 590 (Lips. 1777). i 
Syn. Phoca leonina, Fabr. 1780. Cystophora borealis, Nilss. 
1820. 
Artsm. Totall. Hannen indtil 2"/2 Meter, Hunnen omkr. 2 
Meter. OCraniets L. 250—270 mm. 
Ældre: Bundfarven lyst eller mørkt askegraa, bestrøet med større 
(nævestore) eller mindre mørkebrune Pletter af uregelmæssig Form, og 
ofte sammenløbende;: Panden og Snuden brunsort. Hannens Næsepod) 
(Hette) brunrød. 
Yngre: graa med uregelmeæssige mørke Pletter; Hovedets- Over- 
side brunsort. Undersiden hvidagtig. 
Ungen ved Fødselen (Ulddragt mangler): oventil graabrun med 
hvide Haarspidser, uplettet; Overkjæven og Undersiden hvid. Denne 
Dragt bibeholdes det første Aar. i 
Craniet. Kindtændernes Kroner sammentrykte, med fine Tr 
striber; hos ældre stærkt slidte. 
Ganebenenes bagre Rand danner en bred Bue indad; Vomer er 
forenet med Ganebenenes Midtsøm næsten til disses Bagrand (omtrent 
som hos Ph. groenlandica). $ 
Sjelden Besøger ved Yderskjærene i Finmarken; Vandre-Individer 
trufne ogsaa ved Vest- og Sydkysten. Undtagelsesvis ynglende hos os. 
uk < pm 
C. cristata er en pelagisk, nordatlantisk Art (uden nære Slægt- 
ninge paa den nordlige Halvkugle), bunden til Drivisen, og en 
stor Del af Aaret vandrende; under Yngletiden er den samlet i 
store Masser paa Ynglepladsene. 
Dens Udbredningskreds strækker sig fra Grønland, Davis- 
Strædet og New Foundland i Vest til Novaja Zemlja i Øst. 
I de europæiske Farvaude er dens Hovedtilhold Ismarkerne 
mellem Beeren Eiland og Jan Mayen; sjeldnere berører den Spits- 
bergen og Novaja Zemlja, og mere tilfældigt Murmankysten og 
Norges Nordkyst. Vandre-Individer har vist sig i Nordsøen ned 
til de Britiske Øer (og Frankrige). 
Paa Atlanterhavets Vestside er den i store Masser udbredt 
omkring Grønlands Syd- og Vestkyst, i Danmark-Strædet, langs 
