445 SL. Cervus. 
Kaukasus og Syd-Persien; og UC. wallichii, Cuv. 1835, fra Tibet 
og Sikkim. 
Endelig i Nord-Amerika UC. canadensis, Erxl. 1777 («Wapiti» 
eller «Elk»), med 2 Underarter; denne er betydelig større end den 
europæiske, og har videre udspærrede Hornspidser, der ikke danner 
nogen udpræget «Krone». 
Udbredelse. I vor Tid er Hjorten hovedsagelig udbredt 
over en Del mere eller mindre adskilte Arealer langs Norges 
Vestkyst, fra Buknfjorden af og op til Namdalen (59* 20'— 
64 40' N. B.. Disse Arealer er af forskjellig Udstrækning, 
og adskilte ved Strækninger, hvor den mangler eller blot fore- 
kommer tilfældie. 
Individ-Antallet inden disse Distrikter er overordentlig for- 
skjelligt; de rigeste er Strækningen mellem Sognefjorden og 
Trondhjemsfjorden, medens Antallet i alle de øvrige er idet- 
hele ringe. 
1. Ryfylke nordenfor Buknfjord. I dette Landets syd- 
ligste Hjorte-Distrikt er Standen svag eller delvis uddøende. 
Endnu i 80-Aarene havde Hjort stadig Tilhold i Nærstrand, 
Tysvær, Skjold, og muligens andre Steder, men er nu næsten 
forsvunden herfra, ialfald som stationær. 
Derimod findes endnu en mindre Stand i det tilgrænd- 
sende Søndhordland (paa Bømmelfjordens Nordside), nemlig i 
Skaanevig, paa Stordøen og i Kvinnherred. 
2. Hardangerfjordens Nordside. Her findes Hjort især i 
Os, Fuse, Strandebarm, og paa Halvøen Hatlestrand, men 
Stammen er mindre betydelig. Herfra har undertiden Indi- 
vider fundet sin Vei lige ind mod Bergsdalen og Hamlegrø- 
vand indenfor Dale. 
3. Nordhordland, eller Trakterne mellem Bergen og 
Sognefjord, især i Masfjorden, Hosanger og Lindaas. Standen 
er ikke betydelig; i Eivindvik (ved Sognefjorden) angives den 
at være tiltagende. 
4. Indre Sogn, dels paa Soguefjordens Sydside i Vik, 
dels paa Nordsiden i Leikanger, Lavik, Kirkebø og Sogndal. 
