489 Så. Alci d- 
en ren Kjødvægt af 432 Ko. og antoges at have veiet hen- 
imod 600 Kø. (Anker 1911). 
Paa Craniet er Snudepartiet usædvanlig langt uddraget: 
saaledes er Underkjævens Symphyse længere end Symphysens 
Afstand fra forreste Præmolar (P>), og Mellemkjæven er be- 
tydelig (omkring 2 Gange) længere end Næsebenet (hos alle 
vore øvrige Cervider kortere end dette). 
Næsebenene er betydelig kortere end øvre Tandrække, og 
har steilt nedfaldende Sider. 
Ante-orbital Gruben er liden (ligesom «Taaregruben»), og 
betydelig kortere end Diameteren af Orbita. 
Farven er noget varierende; i Regelen bliver den mørkere 
med Aarene, indtil den har naaet S—10 Aars-Alderen, da den 
atter bliver lysere; enkelte Okser kan være næsten brunsorte. 
I Sommerens Løb afbleges Farven noget; efter Høstfæld- 
ningen er de mørkest, men de bliver mere graa udover Vin- 
teren. Kviens Pels er noget lysere (med flere hvide Haar) end 
de Ældres. 
Den spede Kalv er, ligesom Renens, uplettet, Haarene 
fine, bløde og svagt krusede. Farven er overalt mat rødbrun; 
fra Baghovedet og nedover mellem Skuldrene strækker sig en 
smal sort Stribe, ligesom der findes en utydelig sort Plet ved 
Roden af Øret. 
Denne Ulddragt ombyttes om Høsten med de Ældres tæt- 
tere og stridere Pels, graabrun af Farve. 
Farve-Variationer er ikke sjeldne; saaledes er lysgraa 
eller sølvfarvede Individer (kaldes af Jægerne hvide) af og til 
trufne, eller Expl. med hvidagtigt Hoved eller med hvid Plet 
(Blis) i Panden. Disse Variationer kan forekomme hos begge 
Kjøn. 
Hornene er fuldt udvoksede i Midten af August, og fældes 
til noget forskjellige Tider i Løbet af Vinteren. De gamle 
Okser fælder tidligst, undertiden allerede i December, oftere i 
Januar eller Februar; de yngre og de svagere Okser i Februar 
eller Marts, undertiden endnu i Begyndelsen af April. Der- 
efter begynder straks det nye Horn at udvikle sig. 
