493 SÅ. Alces. 
En af de største i Namdalen maalte Eleekroner tilhørte 
en 18-Ender (9 +- 8, og I rudimentær); den havde en Spænd- 
vidde af 1360 mm. (Elwes 1903). 
Det største (enkelte) Horn, som Forf. har undersøgt fra 
Norge, er et fældet Venstre-Horn, fundet ved Salsvandet, Nam 
dalen, i 1885. 
Dette Horn, der muligens er det største, som er fundet i 
Skandinavien, danner en vældig og jevn Skovl med 16 vel 
udviklede Spidser (ingen rudimentære), og kan have tilbørt 
en 32-Ender. 
Yderste Længde mellem Spidserne. . . . . 793 mm. 
Største Bredde fra Rosenkrandsen af. . . . 650 mm. 
Skovlens største Længde (uden Spidserne) . . 686 mm. 
Skovlens største Bredde (uden Spidserne) . . 3515 mm. 
Rosenkrandsens Omkreds er 244 mm., dens Diameter 
86 mm.; Stangens Omkreds 179 mm., dens Diameter 60 mm. 
Hornets Vægt er 5.75 Koe.; den længste Spids er 185 mm., 
men har, ligesom flere andre Spidser, været noget gnavede af 
Mus (sandsynligvis Euotomys glareolus), og derfor været omkr. 
10 mm. længere. 
Den cervine Horntype. Enkelte af vore Jægere har den 
Opfatning, at der egentlig findes 2 forskjellige Slags Elge, en 
mere lavbenet (oftest mørkfarvet) Form, den almindelige Elp, 
hvis Horn har brede Skovler (Fjæler), og en anden høibenet 
og lysere farvet, som har slanke, hjortelignende Horn med faa 
Grene, og uden flade Dele, eller blot med Antydninger til 
saadanne. 
Mellem disse 2 Former er der dog alle Overgange. Slank- 
hornede Okser, eller Overgange til dem, kan ofte forekomme 
blandt de normale, eller undertiden, ialfald for en Tid, endog 
have Overvægten i en Egn". En Okse af en bestemt Type 
vil ofte forplante sin Eiendommelighed til sit Afkom, og der 
vil derfor ikke sjelden findes flere lignende i samme Trakt; 
1 I- Altai (Sibirien) er de slankhornede Elge talrige, og i 1902 op- 
stillede som en egen Art (0. bedfordiae, Lyd. 1902), en Opfatning, som 
hurtig blev forladt, efterat Prof. Lönnberg samme Aar havde paavist, at 
saadanne slankhornede Okser var velkjendte i de fleste af Sveriges Elge- 
distrikter. 
