Fam. Cervidae. 498 
og de ikke bliver forstyrrede; om Vaaren spredes de atter lidt 
efter lidt henimod Kalvetiden. 
Den synes idethele at være dorsk, og kun sjelden viser 
den Tegn paa særlig Intelligens. Ved Storvand i Namdalen 
var i Oktober 1890 en Okse skudt netop som den havde endt 
Parringen; den faldt død om ved Siden af Koen, men denne 
vedblev rolig at græsse, snusede et Par Gange paa den døde 
Gemal, og græssede videre uden at forstaa Faren (Elwes 1908). 
Under Brunsttiden flytter Oksen sig sjelden frivillig fra en 
Ko, som er skudt ved dens Side. 
Moderen forlader let sin nyfødte Kalv, naar den bliver 
skræmt; disse forladte Kalve følger undertiden de tamme Kjør 
hjem til Gaardene, hvor de hurtig kan blive tamme. 
Ofte kan den sees. at græsse fredeligt sammen med Heste, 
Kjør og Smaafæ; men den skyr Renen, og flygter straks, hvor 
den møder denne. 
Hvor de føler sig trygge, kan de undertiden blive ganske 
frygtløse eller dumdristige, eller endog nærgaaende. Ikke sjelden 
viser de sig midt mellem Husene paa Landet eller i Byernes 
Udkanter, sætter over Gjærder, trænger ind i Haver og Eng- 
marker, og. lader sig undertiden næsten blot med Vold for- 
drive. Skjønt Eleen idethele er godmodig, kan den under 
Brunsttiden, eller om den bliver pludselig overrasket, under- 
tiden optræde truende, og saarede Okser kan forsvare sig mod 
Jægeren baade med Horn og Forfødder. 
Er Sneen saa dyb, at de kun med Vanskelighed kan be- 
væge sig, bliver de undertiden helt indolente, og lader sig 
rolig betragte i faa Skridts Afstand. 
Naar en Flok om Vinteren flytter sig fra et Sted til et 
andet, gaar gjerne alle i Række, hver støttende sig med Snuden 
mod Formandens Lænd; i dyb Sne træder gjerne flere efter 
hinanden i samme Spor. 
Elgens Løb er et langskridtet, noget vuggende Trav; i 
Galop løber den langt sjeldnere, og næsten blot naar den er 
anskudt eller pludselig bliver opstødt, eller naar den er nødt 
til i Hast at passere et aabent Sted. Men bærer det afsted 
I Galop, gaar det med en voldsom Fart. 
