499 SU. Alceg, 
Under Flugten kan den løbe milevidt: den sætter ret ud 
over Skrænter og Vindfald, saa det brager i Skoven; men den 
kan ogsaa, naar den tror sig at være useet, løbe ganske tyst 
Undertiden kan der under Løbet høres en kneppende Lyd i 
Fodleddene, ligesom hos Renen. 
Med en mærkelig Lethed forstaar den at klare sig over 
bløde Myrer, men er hjælpeløs paa glat Is. 
Uden Betænkning kaster den sig i Elve og Indsøer, og 
kan sætte over Søer og Sunde af flere Kilometers Bredde: i 
Juli 1895 svømmede en Okse over et 3 Kilom. bredt Sund fra 
Fastlandet til Øen Huglen i Nordland, og vendte i Marts 
1896 samme Vei tilbage. 
Den svømmer let og hurtig, saa det fosser om den; Koen 
er ikke bange for at tage til Elven med sin Kalv, og flere 
Gange har den stride Strøm ført baade Moder og Kalv ud 
over Fosser og Stryg, saa de er gaaede tilgrunde (Eliassen, 
Namdalen 1909). Ofte bader den af Fornøielse i Myrhuller 
og i Vandene om Sommeren. 
Sporet er stort og langt, og har altid Mærker efter Bag- 
kloverne.  Oksens Spor er størst, og Klovernes Ydersider 
mere buede end hos Koen, hvis Spor er smalere og mere 
parallele. Ligeledes er Oksens Spor i Regelen buttere fortil, 
da Kloverne slides stærkt under dens Vandringer og Sparken 
i Brunstgravene. Ofte er Sporene noget udspærrede, især 
hvor Marken er blød eller sumpet. 
Under almindelig Gang danner Sporet en ret Linie, hvori 
hvert Aftryk er lidt udadrettet; ved Trav er Afstanden mellem 
Sporene større og Kloverne mere fremadrettede. I Galop 
staar ofte alle Spor nær hinanden. Træffer man en Sporrække, 
hvori Bagfødderne er uregelmæssig slængte til Siderne, tilhører 
denne gjerne en gammel Okse. 
I Sneen danner Sporet en vældig Oval, meget større end 
efter en Hest, især naar flere Elge har traadt i samme 
Spor. 
Blandt Elgens Fiender hører Bjørnen, som af og til kan 
dræbe en Kalv eller en Kvie, sjeldnere de voksne Dyr. Har 
Bjørnen naaet en Elg ind paa Livet, gjør denne Stand, og 
Bjørnen søger at angribe den fra Siden af. I Mai 1885 blev i 
