Fam. Cervidae. 500 
Namsskogen iagttaget en Bjørn, som havde luret sig ind 
paa en græssende Elg, og tilsidst ved et Sprang var kommet 
op paa dens Ryg; med Bjørnen som Rytter løb Elgen omtr. 
50 Meter, indtil Bjørnen med sin ene Lab fik Tag om en 
Birk; Elgen gik derefter overende og blev dræbt (Lieberg 
1910). 
Qgsaa Jerven og Ulven kan overraske og dræbe Elgen. 
Vinteren 1902—08 blev ialt 7 Elge dræbte i Namdalen af 
Ulve; men tidligere har det Nederlag, som disse her har kunnet 
anrette, været betydelig storre. 
Undertiden angribes den af epidemiske Sygdomme; en 
Miltbrand-Epidemi dræbte i 1896 Hundreder af Individer i 
Landets sydlige Dele. 
Om Sommeren lider den stærkt ved forskjellige Insekter; 
ogsaa den almindelige Hesteflue (Hippobosca eqvima) kan leve 
hos Elgen. For at befri sig”for Fluerne vælter den sig der- 
for jevnlig om Sommeren i Myrhuller i Skoven. 
Hornene feies hos os i Regelen paa unge Graner eller 
Furuer, af Størrelse som af en almindelig Gjærdestør; i enkelte 
Distrikter vælger den ofte Birk eller Or. Under Feiningen 
staar den med udspærrede Bagben og ludende Hoved; Træerne 
vrides og bøies af Hornene, saa Toppen ofte brækkes, og Stam- 
men kan flænges lige til Veden, undertiden helt rundt. Nogle 
af Træerne dør, og mange bliver Krøblinger for Livstid. 
Basten af Hornene kan ligge i lange Remser under Feie- 
Træerne, men undertiden løsner den først efterat Eleen er 
kommen langt fra disse. I et Tilfælde saaes Oksen at tage 
Hornene, eftersom de fældtes, mellem Tænderne og bære dem 
hen i Toppen af en tæt Ungfuru (Anker 1911). 
Elgens Stemme høres idethele sjelden. Under Parringstiden 
udstøder Oksen en grov Brølen, der blot kan høres i en Afstand 
af nogle Hundrede Meter; især brøler den Morgen og Aften, 
medens den er ifærd med at grave sine Brunstgroper. Ele- 
koens Stemme lyder næsten som hos den tamme Ko; Moder 
og Kalv kalder paa hinanden med en Slags Brægen, og Kvien 
skriger med en hvinende Brølen. 
Undertiden udstøder Elgen ogsaa under Dødskampen et 
stærkt Skrige. 
