501 SU. Alces. 
Elgens Alder er omtrent som Hestens. Som ovenfor 
nævnt, blev (i Faaberg) en i 70-Aarene mærket Kalv gjenfanget 
efter 20 Aars Forløb, og var endnu kraftig. 
Føde. Elgens Hovedføde bestaar af unge Grenskud. Blade 
og Bark af flere Slags Træer, samt forskjellige Slags Urter. 
især Myrplanter. Om Vinteren lever den paa mange Steder 
hovedsagelig af Furubar. 
Under Græsningen paa Marken tager den i Regelen blot 
Planternes Toppe, og Sporene efter den er derfor her lidet 
synlige; desto mere iøinefaldende er disse, hvor den har an- 
grebet de unge Skud paa Rogn eller andre Løvtræer, eller 
naar en Flok om Vinteren har behandlet en Gruppe Ungfuruer 
eller Enere. 
Om Vaaren og Forsommeren holder den sig væsentlig til 
Rognebark og aarsgamle Skud af forskjellige Slags Løvtræer, 
indtil Myrgræs og Løv begynder at spire. Senere tager den 
de friske Skud af Asp, Birk, Sølje og Vidie, men især af 
Rogn, som synes at være dens kjæreste Føde; sjeldnere rører 
den Or (Almus) og Hæg. 
Den græsser helst paa noget fugtigt Lænde, bevokset med 
Carices og andre Halvgræs; her afbider den ogsaa Toppe og 
Skud af Pors (Myrica), og tager ved Vandkanterne Blade og 
Rodstokke af Vandlilier (Nymphaea og Nuphar), og af Bukke- 
blade (Menyanthes); fremdeles Blade af Caltha og Parnassia, 
ligesom den (i de nordvestlige Distrikter) fortærer Narthecium 
osstfragum. 
Hvor den har Adgang til frodig Myrvegetation, tager den 
kun lidet almindeligt Græs, og den besøger Myrerne, lige til 
Isen lægger sig her om Høsten. 
Af andre større Blomsterplanter tager den Mjød-Urt (Sp:- 
raea ulmaria), Gjederams (Kpilobium angustifolium), Sløke (An- 
gelica sylvestris), Turt (Mulgedium alpinmim), Bringebær-Kvister, 
Gyldenris (Solidago) og Syre (Rumex acetosa), samt forskjel 
lige Slags Bregner og Sop; om Høsten kan dens Vom være 
helt fyldt af Pigsop (Hydnum) og andre Sop-Arter. Mos rører 
den ikke. 
