509 SL Rangifer. 
Snuden helt haarkledt. Kloverne brede, Bikloverne lange 
og stærke. Halen kort. 
Paa de ydre Mellemhaandsben (II og V) mangler de ørr 
Ender, medens de nedre er tilstede (omvendt hos Cervus). 
Rosenstokkens Afstand fra Nakkekammen er mindre end dens 
Afstand fra Øienhulen (omvendt hos Familiens øvrige Slægter). 
Øvre Hjørnetænder tilstede; de mellemste Fortænder mbe- 
tydelig bredere end de ydre. 
Normal Tandformel: LC. - E: M. $ = 34. 
Arktisk, cireumpolær; 1 Art, med flere nærstaaende Under- 
arter. Bebor Fjeldene eller de aabne Plateauer, undertiden 
Skovlandet. — Overordentlig selskabehg, udpræget polygam:; 
Hovednæring om Vinteren Lichener. 
1. Rangifer tarandus, (Lin.) 1758. 
Ren. 
1758. Cervus tarandus, Lin. Syst. Nat. Ed. X, Tom. I, p. G7 
(Holm. 1758). 
Sv». Rangifer sylvester, Schefi. 1773. Tarandus rangifer, 
Ogilb. 1836. : 
Artsm. Totall. 6—6/5 Fod (omkr. 1,9 Meter); Høiden over 
Skuldrene omkr. 3'/2 Fod (1,1 Meter). Hunnen noget mindre. 
Craniets L. 360—390 mm.; hos Hunnen omkr. 550 mm. 
Farven mørkt graabrun, Halsens Underside og Bugen hvidagtig: 
en mørkbrun Stribe begrændser den hvide Bug. Fødderne nærmest 
ovenfor Kloverne hvidagtige, uden skarp Farvegrændse. 
Vinterdragten lysere graa, Ryggens Midte og Fødderne lyst graa- 
brune; hvid Ring om Øinene. 
Speæd Kalv lysere eller mørkere graabrun, uplettet, paa enkelt 
Steder med rødligt Anstrøg. 
Paa de sydlige Høifjelde, fra Troldheimen og Dovre ned til Sire- 
dals-Fjeldene i Christiansand Stift (58” 40 N. B.): en svag (uddøende) 
Stamme i det indre af Finmarken og Kvænangen. 
