Dol Å SI. Rangifer. 
1700-Aarene beskriver Leem Fangsten af saadanne Rener, som 
havde «sin sædvanlige Gang iblandt Træerne» (Leem 1767); 
og endnu i 40-Aarene af forrige Aarhundrede blev i Skovene 
i Anarjok-Trakten (paa Grændsen af Finland mellem Karasjok 
og Koutokeino) vilde Rener fangede (paa samme Maade som 
i Leems Tid) ved Snarer, der stilledes i Rækker som et langt 
Gjærde inde i de Skove, hvor de havde sine stærke Veie. 
Disse Anarjok-Skovrener antoges at være uddøde ved Aarhun- 
dredets Midte (Klerk og Pleym 1910). 
Ydre Char.  Vildrenens Farve er noget varierende (dog 
mindre end hos Tamrenen). I Sommerdragten er den mørkt 
graabrun med mørkere Fødder; Halsens Underside og Bugen 
er hvidagtig, men Brystet er i Midten graabrunt. Et mørke- 
brunt Baand strækker sig ofte langs Siderne over det hvide 
Underliv, ligesom undertiden en brunsort Stribe er antydet 
paa Siderne af Haleroden. Paa Indersiden af Hælen (Hasen) 
findes en hvid, rund Plet, og et smalt hvidt Baand er synligt 
nærmest Kloven. 
I Vinterdragten er Pelsen lang og tæt. Farven er graa- 
hvid, meget lysere end om Sommeren; det mørke Baand langs 
Bugens Sider er svagere. En hvid Ring findes rundt Øinene, 
ligesom hos enkelte andre af Underarterne, saaledes som hos 
Grønlands-Renen (Vaage, December 1881). 
Mellem Buk og Simle er der ingen bestemt Forskjel i 
Farven. 
Undertiden kan i samme Flok træffes enkelte usædvanlig 
mørke, og andre saa lyse, at de synes næsten ganske hvide; 
naar renhvide eller meget mørke Rener nu for Tiden iagt- 
tages paa vore sydlige Høifjelde, er disse gjerne bortløbne 
Tamrener'". 
Kalveløse Simler er ofte mørkere end Simler med Kalve, 
idet Vinterpelsens Rester hos Kalve-Simlerne er gjerne længe 
vedhængende paa Siderne. 
I! "Tamrenerne er ofte i Afstand vanskelige at skjelne i Flokken fra 
Vildrenerne. Dog pleier Ansigtet hos Tamrenen at være mørkere brunt, 
ligesom Hornenes lodne Hud er mørkere end Vildrenens, undertiden næsten 
sortagtig. 
