595 SL. Rangifer. 
Horn havde en Længde efter Krumningen af 1511 mw. (Hei- 
berg 1911). 
Hos Storbukkene er Hornene udvoksede i August; trivelive 
Bukke feier allerede i Slutningen af Maaneden, og har saa- 
ledes rene Horn i Jagttiden (Begyndelsen af September). Ogsaa 
Gjeldsimlerne (kalveløse Simler) feier tidlig; men Ungbukkene, 
Kalve-Simlerne og vantrevne Dyr har lodne Horn endnu om- 
kring Begyudelsen af Oktober. 
Feiningen foregaar hurtig, ofte i Løbet af et Par Dage: 
efter denne er Hornene en Tid røde af størknet Blod. Under 
Feietiden finder Bukkene Lindring ved hyppig at stanges, hvor- 
under Hornene delvis renses. Staar Dyrene paa en Bræ, gnides 
Hornene under stærke Spark mod Sneen. Undertiden ligger 
Dyrene paa Knæ for at blive af med Hudfillerne; men disse 
kan ofte en Tid hænge ved som lange Fryndser i Horn- 
spidserne. 
Ravnen er i denne Tid ofte Renens tro Ledsager, og for- 
tærer de fældede Hudfiller (og Exkrementer); de afkastede 
Horn bliver hurtig gnavede i Spidserne af de 2 Ræve-Arter, 
ligesom enkelte kan helt fortæres af Jerven. 
Under Hornenes Vækst sees ofte Renen at berøre disse 
med Bagkloverne for at lindre Kløen. Mellem Kloverne findes 
en Kjertel («Duft-Kjertel», Brinkman 1911), som afsondrer et 
Sekret, hvis Lugt (Duft) maa antages at efterlades under 
Gangen i Sporet, og at veilede Individerne til at finde hver- 
andre, og holde Flokken samlet. Undertiden kan dette Sekret 
komme i Berøring med Hornspidserne, og herfra afgnides paa 
Kroppens Sider. 
Hornene fældes hos de gamle Bukke i Slutningen af De- 
cember (ved Juletider), hos de yngre om Vaaren, hos de dræg- 
tige Simler først ud paa Sommeren (i Begyndelsen af Kalve- 
tiden). I den sidste Halvdel af Vinteren gaar saaledes Buk- 
kene hornløse, medens Simlerne endnu har sine i Behold; men 
ud i Juni har Bukkene allerede faaet næsten udvoksede Horn, 
medens Simlerne endnu er næsten hornlose. 
Levevis. A. Vildrenen i Norges Sydfjelde har sit Hoved- 
tilhold paa de aabne Vidder (Flyer), eller i de høiestliggende 
