Fam. Cervidae. 532 
De andre Lav-Arter (Cladonierne og Cetrarierne), der kan 
bedække Fjeldvidderne milevidt, og som er deres Hovednæring 
om Vinteren, tages om Sommeren blot fra og til (i fugtig Til- 
stand) som Afveksling efter Græsset, tildels blandet med Toppe 
af Lyngvækster; men kommer der Nysne, er den ogsaa paa 
denne Aarstid væsentlig henvist til Ren-Laven. 
Endelig kan nævnes, at Renen Sommeren og Høsten ud- 
over, hvor den faar Leilighed dertil, med Begjærlighed spiser 
Sop (Boletus, Lycoperdon, 0. a.), og den gjør lange Afstikkere 
nedover Fjeldsiderne, undertiden ned i den øverste Skovrand, 
for at naa denne". 
Om Vinteren er Føden næsten wudelukkende Lichener 
(«Mose»), især Ren-Laven (Uladomia rangiferina) og Cetrarta- 
Arter, der hentes frem under Sneen; delvis ogsaa Fjeld-Næveren 
(Gyrophora-Arter) fra Stene og Fjeldvægge. Desuden tages 
paa denne Aarstid Topskud af forskjellige Vidie-Arter (Salices). 
Endelig kan nævnes, at Vildrenen, ligesom Gjeden og 
andre Drøvtyggere, med Begjærlighed fortærer friske Lemæn 
(Lemmus lemmus) for at stille sin Salthunger.- 
Exkrementerne danner smaa, omtrent nøddestore, noget af- 
lange, mørkebrune Bønner, som ofte sees strøede udover eller 
liggende i store Hobe paa Snefonnerne, hvor de pleier at hvile 
etter Maaltiderne. Som friske er de klæbrige, men tørrer 
snart ; efter saftig Føde om Sommeren er de blødere, og danner 
en uregelmæssig Ruke. 
Gaisa-Renerne (de vilde Renstammer i Finmarken) lever 
hele Vinteren næsten udelukkende af Sten-Lav (Gyrophora- 
Arter), eller af almindelig Lav paa den afføgne Jord, da Sneeu 
i disse Høider ofte er for haard for Renen at gjennemtrænge. 
Undertiden tager den ogsaa Top af Krækling (Empetrum) og 
Blaabær-Lyng. 
Om Sommeren er dens Føde her, som i Sydfjeldene, Græs 
og Løv af Dvergbirk og Vidier, undertiden lidt Lav, naar 
denne er blød; men saasnart Sneen kommer (undertiden midt 
paa Sommeren), er Laven dens eneste Næring. 
* Under en regnfuld Sommer (1851) trængte Vildrenen (ifølge en Med- 
delelse af Asbjørnsen af 1852) fra Øierfjeldene mod Syd helt ned i Bar- 
skovene paa Ringsaker (paa Mjøsens Østside) «for at fortære Sop». 
