Fam. Balaenopteridae. 574 
Senere paa Sommeren indfinder sig ofte i Finmarken 
Stammer af Finhvaler, som af Fangstmændene kaldes Langrør, 
paa Grund af sin Slankhed (Magerhed). Disse er oventil lysere 
end Loddehvalerne, og Undersidens hvide Farve er mere eller 
mindre opblandet med graat. De er tynde og spidssnudede; 
deres Næring er dels Fiske, dels Plankton (Urustaceer). 
Endelig fangedes i Finmarken undertiden store Individer, 
hvis gjennemsnitlige Længde var 68—70 Fod (22 Meter) eller 
derover. Disse store Individer kunde have helt graaagtigt 
Underliv, og være lyst blaagraa paa Oversiden; de forreste 
Barder angaves altid at være hvide, de bagerste meget mørk- 
farvede.  Fangstmændene kaldte dem <«Bastarder», da de 
antog dem for at være fremgaaede af en Krydsning mellem 
Blaahval og Finhval. 
Det er sandsynligt, at disse store Individer blot er Fin- 
hvaler i sit ældste Stadium. Et Expl., fanget udenfor Sylte- 
fjord 9de April 1886, havde en Længde af 761: Fod (eller 
omkr. 24 Meter); men de angaves at kunne naa en Længde 
af 80 Fod (eller 25 Meter). 
Farvetonen synes idethele væsentlig at være afhængig af 
Alderen, og derfor vil gjerne de fleste eller alle Individer i en 
Flok være hinanden nogenlunde lige; ikke sjelden sees dog 
lyse og mørke Individer om hinanden i samme Stime. De 
mørkest farvede Individer pleier at være yngre; har en saadan 
en Tid henligget tør paa Stranden, vil den synes næsten sort. 
Undertiden kan ogsaa Legemets Overside (ligesom Hovedet) 
udvise en Farve-Asymmetri, idet høire Side kan have en lysere 
Farvetone end venstre. 
Undertiden er i Finmarken truffet enkelte Individer med 
lyst guleraa Overside og mørkfarvet Bug; hos andre har hele 
Snudespidsen været hvid. 
Fangst. Under alle de Aar, hvori Hvalfangst i den nyere 
Tid har været drevet hos os, har Finhvalen vist sig som den 
mest aarvisse, ligesom den i Regelen har været fanget i det 
største Antal. 
Ved de finmarkske Kyster indbragte Fangsten gjennem- 
snitlig 300—360 Individer aarlig, undertiden mindre, men 
