DIT SL. Balaenoptera. 
eller Sydvest, passerer udenfor Vest-Europas Yderøer (saasom 
Shetlands-Øerne og Hebriderne) og Irlands Vestkyst, men gaar 
helst i det aabne Hav, og træffes derfor ofte talrig omkring 
Færøerne. 
Vinteren synes den at tilbringe udenfor Sydvest-Europa og 
Nordvest-Afrika, hvor den er truffet ved Canarerne, Capoverderne, 
og lige ned til Cap Blanco; men den gaar ikke ind i Middelhavet. 
I Forsommeren er den atter paa Vandring mod Nord, og 
kan vise sig udenfor Vest-Europas Kyster i de samme Havstrøg 
som om Høsten; i Juni støder den, uden at nærme sig det syd- 
lige eller vestlige Norge, under Land ved Tromsø- og Finmarks- 
kysten. 
Et Expl. er strandet ved Holstens Østkyst i 1819; iøvrigt 
vides den ikke truffet ved svensk eller dansk Kyst. 
En Art, som kunde repræsentere B. borealis i Sydhavet, er 
endnu ukjendt. Af Fangstmændene omtales ofte en «Seihval» 
ogsaa fra Sydfelterne, men en Redegjørelse for en saadan Arts 
Charakterer foreligger endnu ikke. 
Udbredelse.  Seihvalen er hos os en Sommerhval, der i 
større eller mindre Stimer støder under Land ved vore nord- 
lige Kyster i Juni og atter forsvinder i August; i September 
bliver den kun sjelden iagttaget. 
Arten kan første Gang paavises fra Finmarkens Kyster i 
60-Aarene. I 1861 erholdt Brissels Mus. et Skelet fra Øst- 
Finmarken (gjennem Eschricht), og samme Aar fik Berg. Mus. 
Skelettet af et yngre Individ (L. 9,4 Meter), der var strandet 
i Juni s. A. i Altenfjord. 
I August 1881 tog Svend Foyn, som hidtil havde 
ladet denne Art uændset, de første Seihvaler* udenfor Var- 
angerfjorden; i 1882 begyndte en regelmæssig Fangst, idet 8 
Expl. fangedes af M. Bull udenfor Sørvær i Vest-Finmarken. 
Men allerede før denne Tid har mere eller mindre regelmæssige 
Indsig fundet Sted; i 1878 strandede saaledes 5 Stk. i Midten 
af Juli ved Sørvær i Vest-Finmarken (hvor senere Hvalfanger- 
Stationen blev oprettet), og den 20de Juli s. Å. løb en Flok 
paa 13 Stk. paa Grund i Billefjord i Porsangerfjord, sandsyn- 
1 Navnet er den givet af de norske Fangstmænd, fordi den pleier at 
støde under Land samtidig med de store Seistimer om Sommeren (Gadus 
virens), og gaar i disses Aate. 
