601 Sl. Balaenoptera. 
ensfarvet, blaagraat. De mørke Tunger af Oversidens Farve. 
som begrændser den hvide Bug, kan undertiden være opløst i 
Pletter. 
 Undertiden er Undersidens hvide Farve noget asymmetrisk 
fordelt, og gaar høiere op paa den ene end paa den anden 
Side; hos enkelte Individer er det hvide saa stærkt indskrænket. 
at Bugen kan være næsten helt mørkfarvet. 
Renest hvid er Struben; paa Bugpartiet er altid tilstede 
utallige fine graablaa Linier, der blot paa nært Hold kan op- 
fattes, men i Afstand giver disse Partier et urent Skjær. 
Alle Finnerne er mørke saavel paa Over- som Underside; 
hos enkelte Individer kan dog Brystfinnernes undre Side være 
noget lysere, men aldrig hvid, som hos Blaahval og Finhval. 
Ogsaa Underkjæven er af Ryggens mørke Farve. 
Hos alle Individer af Seihvalen findes, især paa Siderne 
og Halepartiet, flere eller færre hvidgraa, ovale Pletter, hvis 
Længde er omkr. 100 mm. og Bredde omkr. 30 mm. Disse 
lyse Pletter, som paa nærmere Hold giver Hvalens Farveteg- 
ning et eget Præg, er af pathologisk Oprindelse. Naar Huden 
tørrer, falder Pletten ind, og kan sees at danne et gjengroet 
Ar efter en Epizo, som tidligere (muligens blot i Hvalens 
yngre Alder) har været fæstet i dens Hud. En Del af disse 
kan hidrøre fra Hav-Lamprettens Sugemund (Petromyzon mari- 
nus); Penneller vides ikke med Sikkerhed at være fundet hos 
denne Art. 
Abnormt Individ. Den 16de Juni 1885 fangedes uden- 
for Vardø en Seihval, der manglede begge Brystfinner fra 
Skulderen af. 
Fangst. I Finmarken naaede Fangsten sit Høidepunkt i 
1885, med omkr. 720 Stk.; senere var den mindre, men ind- 
bragte i 1887 endnu 268 Stk. (hvoraf 110 Stk. paa en enkelt 
Station, Sørvær i Vest-Finmarken). Et stort Aar var atter 
1898, da 547 Stk. blev fangede. 
Ved de norske Hvalfanger-Stationer i Nordhavet (udenfor 
Norge) har Fangsten af Seihval især foregaaet fra Færøerne, 
Shetlands-Øerne, Hebriderne og Irland, hvor Antallet gjen- 
