617 SL. Megaptera. 
Ogsaa Knølens Unger bærer ofte Coronuler, som de sand- 
synligvis hurtig kan erhverve sig fra Moderen under Pat- 
ningen. 
Coronulerne kan forekomme i alle Aldre, fra ertestore Un- 
ger indtil Kjæmper med et Tversnit af 70 mm. De fældes 
og fornyes sandsynligvis under Yngleopholdet i de varmere 
Havstrøg; hvor en Coromula engang har siddet, faar Huden 
en hvidagtig ringformig Plet. 
Paa Coronulens Skaller er ofte fæstet en anden Hpizo, 
en stilket Cirripedie, Conchoderma auritum, undertiden blot 1 
eller et Par, men ofte flere, indtil omkr. 20 Stk. paa hver 
Hvalkop. 
Blandt en Del Expl. af UC. dradema, indsamlede af Prof. 
Q. Sars paa en 45 Fod lang M. nodosa, der var fanget uden- 
for Varangerfjorden 6te Juli 1879, og hvoraf Prøver opbevares 
paa Chria. Mus., fandtes ved nøiere Eftersyn ogsaa 5 Expl. 
af. Coronula reginae, Darw. 1854. Hos denne Art er Kalk- 
huset lavere og glattere end hos UC. diadema; hos Exem- 
plarerne fra Varangerfjorden er Bredden 31 mm., og Høiden 
16 mm. Saavidt vides, er det første Gang, at denne Art er 
paavist fra de nordeuropæiske Farvande". 
Endvidere lever i Regelen en snyltende Amphipode af 
Hvallusenes Familie, Cyamus boopis, 1 tusindvis mellem Hud- 
sprækkerne, især mellem Bugfurerne og i Armhulerne, eller 
ved Roden af Coronulernes Kalkhuse. Hvallusene, som synes 
at ernære sig væsentlig af de affaldne Hudpartikler, kan 
trænge dybt ned under Huden gjennem Sprækkerne. 
De store Coromula-Kolonier og Hvallusene synes at for- 
volde Hvalen Kløe; den ligger derfor ofte urolig i Vandfladen, 
viftende med de lange Arme. Ofte springer den, som ovenfor 
nævnt, helt frit af Vandet, og lader sig under et vældigt 
Pladsk, som kan sætte Søen i Oprør i lang Afstand, falde ned 
paa Siden eller paa Ryggen; ofte stryger den ganske nær 
Skjær eller Grunder, hvor den antages at skure mod Bunden 
for at finde Lindring. 
1 Den Knøl-Hun, fra hvilken Exemplarerne var tagne, var den samme, 
hvoraf en formindsket Figur er ovenfor gjengivet p. 608. 
