Fam. Balaenopteridae. 618 
Undertiden er Hav-Lampretten (Petromyzon marinus) seet 
fæstet til Knølens Underside. 
I Tarmene lever en ægte Snylter af Kradser-Ormenes 
Familie, Fchinorhynchus porrigens, som kan naa en L. af indtil 
180 mm. 
Føde. Knølen er, som vore andre SBardehvaler, dels 
Plankton-, dels Fiskeæder, og Føden er idethele forskjellig 
efter Aarstiderne. 
Under dens Ophold ved Finmarkskysten i Februar til 
April tager den ofte Lodde; men mange af de paa denne Tid 
fangede Hvaler har, som ovenfor nævnt, været tomme, skjønt 
Lodde har været tilstede i Mængde. 
Af Lodder kan Ventriklerne indeholde indtil 10 Hektoliter; 
blot de levende Fiske tages, ikke de (efter Gydetidens Ophør) 
døde eller døende Individer. 
Under Sommer-Opholdet ved Finmarken i Juni og Juli 
tages hovedsagelig Crustaceer, «Kril» (Boreophausia eller Rhoda 
mermis), der helt kan fylde Ventrikelen. Undertiden tages 
ogsaa paa denne Aarstid Sild. 
Naar den senere om Høsten staar opunder Beeren Eiland- 
Havet, tager den væsentlig Lodde, saalænge denne holder sig 
i de øvre Vandlag; senere paa Vinteren (udenfor Hvidehavet) 
tager den atter Sild. 
De Knøler, som tilbringer Vinteren ved Landets Sydkyst, 
pleier, ligesom Finhvalerne (BD. physalus), at følge Vintersilden 
under dennes Indsig for at øyde, og leve af denne. 
Ofte findes Stene og Grus i Knølens Ventrikel; et Indi- 
vid, fanget udenfor Nordkap af Hvalfanger Bull i Juni 1888, 
indeholdt mere end 2 Hektoliter Smaastene, mange store som 
Hønseæg, enkelte af en Knytnæves Størrelse. Det er sand- 
synligt, at denne Ballast er indtaget forsætlig. 
Forplantning. Nord-Knølens normale Yngletid er sand- 
synligvis Vaarmaanederne, og de fleste Unger maa antages 
at kastes i de varmere Dele af Nordhavet; blot undtagelsesvis 
kan Ungen fødes i vore Farvande. En fødende Hun, der 
