Fam. Hyperoodontidae. 644 
Senere er Antallet aftaget, og har i de sidste Aar været 
indtil omkr. 1400 Stk. aarlig, til en Værdi af omkr. '/» Mill. 
Kr. (i 1909 var det samlede Antal omkr. 1470 Stk., men i 
1911 blot 922 Stk.) 
Fangstfeltet strækker sig mellem 66" og 69* N. B., og 
fra Iskanten østover til 5 eller 6” V. L. De fleste fanges i 
de store Bassiner nord for Færøerne og nordost af Island, 
men ogsaa tildels vest af Beeren Eiland; siden 1905 er op- 
taget et nyt Felt hen under Grønland. Ved de nordlige 
Felter gaar Hvalen ofte noget nærmere Land, og kan, som 
ovenfor nævnt, undertiden iagttages under Fangstmændenes 
Udseiling ikke langt fra den norske Kyst (omkr. 80 Kilom. 
fra Land). 
løvrigt streifer Næbhvalen om i alle af Golfstrømmen be- 
rørte Dele af Nordhavet, men viser sig dog sjelden østenfor 
15" L. Ø. Ikke sjelden træffes den af Sælfangerne mellem 
70 og 73 N. B., saasnart disse er komne ud af Isen efter 
Ungfangsten omkring Midten af April, og den kan træffes 
mod Nord lige op til 76" N. B., eller omtrent paa Høiden af 
Beeren Eiland; leilighedsvis er Individer tagne lige op under 
7 NB, eller i Farvandet udenfor Spitsbergens sydvestlige 
Dele. 
Da den undgaar Ismarkerne, der er upaavirkede af det 
varme Golfvand, findes den sjeldnere vestenfor en Linie, der 
kan trækkes fra Jan Mayn over Islands Nordvest-Kyst. 
Et Aar fangedes dog adskillige Individer paa en Banke 
omtr. 100 Kilom. vestenfor Jan Mayn; «disse tilhørte alle en - 
Flok, der var sorte overalt, og havde en eiendommelig til- 
spidset Rygfinne. De viste sig meget spage». Sandsynligvis 
har dette været en Hjord, bestaaende alene eller hovedsagelig 
af yngre Hunner. 
Levevis.  Næbhvalen er idethele selskabelig, men kan dog 
ofte træffes enkeltvis. Omkring Midten af April, eller noget 
senere, om Hav-Temperaturen er lav, kommer spredte Flokke 
trækkende i Retning fra Færøerne nordover mod Fangstfeltet. 
Herunder bevæger de sig gjerne i Kanterne mellem det kolde 
å må ront a å 
på 
