647 SL. Hyperoodon. 
Blæsten er synlig i nogen Afstand, men paa Grund af 
den forholdsvis store Næseaabning er den kort i Modsætning 
til Bardehvalernes. Udaandingslyden kan dog høres i stille 
eller taaget Veir i en Afstand af et Par Kilometer. 
Næbhvalen skydes med Granatharpun, hvortil er fæstet 
en Line, omkr. 900 Meter lang. Den er temmelig seiglivet, 
da Forblødningen paa Grund af Spækkets Tykkelse og Fast- 
hed foregaar temmelig langsomt. I Begyndelsen gaar den 
langsommere, senere voldsomt i Ring, kaster sig høit i Veiret, 
og slaar med Halen; Vandet staar i Skum, blandet med 
Blod, og Baadene maa holde sig i god Afstand. Dødskampen 
er lang og haard, og varer oftest '/4 Time, inden Hvalen 
endelig lægger sig paa Siden og dør. 
Undertiden kan flere fældes af samme Stime, men i Re- 
gelen forsvinder Flokken, især om Skuddet feiler. 
Den kan bevæge sig med uhyre Hastighed; en Næbhval 
er seet i Løbet af 1» Minut at slæbe en 500 Meter lang 
Line med sig i Dybet (Ohlin 1894). 
Det anskudte Individ sætter lodret tilbunds, og de øvrige 
i Flokken følger efter; de feste kommer atter op efter 10—20 
Minutters Forløb, og angiver Stedet, hvor den saarede befinder 
sig, men denne kommer i Regelen senere, da den maa slæbe 
paa en lang Line fra Skibet. En saaret Næbhval forlades 
nødig af de andre, saalænge den er ilive. 
Naar en Næbhval bliver flenset, samler sig hurtig et stort 
Selskab af eraadige Gjæster fra Dybet og fra Luften. Hvor 
der tidligere ikke havde været en Fugl at se, vil der nogle 
Minutter efterat Afspækningen er begyndt, være Hundreder 
samlede, og Sværmene af Havhester (Fulmarus glacialis) og 
større og mindre Maager, atlantiske og høinordiske Arter om 
hinanden, vokser for hvert Minut. Og omkring det afspækkede 
Kadaver, der synker i Havet, samler Haakjærringerne sig i 
tætte Stimer. 
Gjennemsnitlig udvindes af hvert Individ omkr. 1 Ton 
Olie (eller 10 Tønder, men mange Individer fanges, hvorat 
neppe udvindes !/s Ton. Af en gammel Han kan udvindes 
lige til 212 Ton udkogt Olie, eller 25 Tønder. 
