Fam. Hyperoodontidae. 648 
Værdien af en Næbhval kan være 300—400 Kr. Kjødet 
er velsmagende, men Olien virker afførende, og er uanvendelig 
som Fødemiddel ". 
Parasiter. Paa Hovedet (især i Mundvigerne) sidder altid 
snyltende Hval-Lus (en Amphipode, Cyamus thompsoni): paa 
Tandspidsen er undertiden fæstet en stilket Cirripedie (Concho- 
derma auritum). løvrigt er Epizoer sjeldne; en Pennella er 
undertiden fundet fæstet til Huden (P. crassicormis, Stp. et Litk. 
1861). 
Føde. Næbhvalens hovedsagelige Føde paa Fangstpladsene 
er Blæksprut, sandsynligvis tilhørende flere større og mindre 
Arter; deriblandt er paavist Gonatus amoenus (Appellöf 1902). 
Leilighedsvis kan den ogsaa have Sild i Ventrikelen (og 
muligens andre pelagiske Fiskearter); naar Næbhvalen sønder- 
lemmes paa Felterne, vil ofte Sild og Blæksprut vælte ud af 
Svælget, og Silden har kunnet være saa frisk, at den er bleven 
spist ombord. 
Ikke sjelden viser Næbbet sig at være slidt i Spidsen, og 
Fangstmændene antager, at dette kan være bevirket under dens 
Forsøg paa at optage Bunddyr (saasom Echinodermer og Mol- 
lusker. En Fangstmand har saaledes ved en enkelt Leilighed 
fundet «Ler, blandet med knuste Skjæl og Sneglehuse» i dens 
Mavesæk. 
Forplantning. Omtrent 2? Trediedele af de i Nordhavet 
fangede Næbhvaler er Hunner og yngre Hanner; smaa Unger 
er forholdsvis sjeldne, og de gamle Hanners Antal (Okserne) 
er her betydelig ringere end Hunnernes, maaske blot 1 Tiende- 
del af det hele Antal. 
Det er sandsynligt, at idethele blot de yngre Individer 
deltager i Forplantningen, medens de gamle af begge Kjøn 
helt har ophørt at forplante sig. Og da en Unghan, som oven- 
for nævnt, om Forsommeren ofte sees i Følse med et Par 
Hunner, er det sandsynligt, at Næbhvalen er polygam. Senere 
! Dette er allerede antydet i «Kongespeilet» (fra det l1te Aarh.). 
