671 SI. Monodon. 
løbet til Trondhjemsfjorden), og erhvervedes af Thjems Mus., 
hvor Skelet og det udstoppede Expl. opbevares. 
Totall. var 4660 mm. (omkr. 15 Fod), foruden Tanden, 
hvis L. var 1750 mm. (næsten 6 Fod). 
Det andet Expl. blev dræbt 30te Oktober 1910 i Østnæs- 
fjord i Lofoten; det blev ført til Tromsø, hvor Tanden, som 
var 2160 mm. lang, blev aftaget; Resten blev ophugget, 
inden Exemplaret kunde undersøges eller erhverves af nogen 
Samling. | 
Endelig angives en Narhval at være iagttaget i Altenfjord 
i Februar 1879. 
Ydre Char. Med Leopardpletterne strøede ud over den 
blanke Hud, og med Enhjørningens Horn ragende langt ud af 
Munden, er Narhvalen i sit Ydre mærkelig, næsten eventyrlig, 
og ligner ingen af Nutidens (eller Fortidens) Hvaldyr. 
Dens nærmeste Slægtning er Hvidfisken; ligesom denne 
har den frie Halshvirvler, mangler Rygfinne, har tyk Læder- 
hud, og korte og brede Luffer; begge er høinordiske, cireum- 
polære, og væsentlig Blæksprut-Ædere. Munden er liden, og 
noget tilspidset fortil; Lufferne er ligeledes smaa. 
Farven er forskjellig efter Alderen (tildels ogsaa efter 
Kjøn), ligesom hos Hvidtisken. 
Ungerne er blaagraa eller eulagtigt graa uden tydelige 
Pletter; efterhaanden bliver de mørkere over Ryggen, lysere 
under Bugen, og hele Oversiden bestrøes med smaa og tæt- 
staaende, men temmelig regelmæssig fordelte graabrune Pletter. 
Ofte er disse Pletter sammenløbende paa Ryggen, som kan 
være næsten fløielsagtig brunsort med hvidagtige Pletter (at 
den oprindelige Bundfarve); Finnerne er uplettede. Hunnerne 
pleier at være mere plettede end Hannerne. 
Ældre Individer bliver efterhaanden lysere; dos den ved 
Hitteren i 1888 fangede (middelstore) Han var Farven hvid- 
agtig med talløse tætstaaende sorte eller oraabrune Pletter 
(omtrent af Øiets Størrelse). Paa Ryggen var Pletterne næsten 
sammenløbende, paa Siderne af Form noget langstrakte; Stru- 
ben var mindre plettet, og Bugen var uplettet. Halefinnen 
var paa Over- og Undersiden næsten sort. 
