677 SL. Delphinus. 
Det udstoppede (nu kasserede) Individ havde en Totall af 
1914 mm., og er først omtalt af Lilljeborg i 1861. 
Bergens Mus. har fra ældre Tid Skelet af et Expl. fra 
Bergens Omegn, samt 2 Cranier, ligeledes fra Landets Vest- 
kyst; Skelettets Totall. er 1560 mm. (Craniets L. 390 mm.). 
Endelig har Tromsø Mus. Craniet af et udvokset Expl., 
der antages fanget ved Tromsøkysten. Dette har en L. at 
440 mm.; Underkjævens L. er 370 mm. 
Ydre Char. ete. Fra vore øvrige «Springere» er Delfinen 
kjendelig ved den forholdsvis slanke Legemsbygning, det lange 
og spidse Næb, de sortindfattede Øine, og ved de fine og tal- 
rige Tænder. 
Paa OCraniet indeholdes Bredden af Rostrum ved Basis 
omtr. 3 Gange i den største Længde; Underkjæven rager altid 
noget (omkr. 15 mm.) frem foran Overkjæven. 
Tændernes Antal er i Regelen lidt større i Over- end i 
Underkjæven, og har hos de indenlandske Exemplarer varieret 
mellem 41—50 i hver Overkjæve, 40 og 46 i hver Underkjæve 
(foruden et Par rudimentære fortil. Hos de 2 Expl. fra Chri- 
. * B 41 41 
stianiafjorden var Antallet hos det ene |—;; hos det andet 
SOG, 
46 45? 
udstoppede Exemplar 
47 47 aS 
hos Tromsø-Museets var Antallet ;;—,,, hos det i Bergen 
41 42 
42 42 
Sammenlignet med vore 2 andre Springere, Hvidnæsen og 
Hvidskjævingen /Lagenorhymchus albirostris og L. acutus), har 
D. delphis de fineste Tænder; Tandens største Diam. er 2,5 
mm., og Høiden over Kjæveranden 8 mm. Et Stykke at Kjærve- 
randen med en Længde af 50 mm. vil optage en Række at 
10—11 Tænder. 
Farven er stærkt varierende; især kan Siderne frembyde 
forskjellige Mønstre. Et Par uregelmæssige (ofte afbrudte) 
hvidgraa eller gulgraa Længdebaand slynger sig henad de 
øraaagtige Sider og langs det hvide Underliv. Øiets [ndfat- 
ning er sort; en sort Stribe strækker sie fra Underkjæven til 
Brystfinnen. 
1 Ups. Univ. Arsskr. 1861, p. 6. 
