Fam. Delphinidae. 684 
Tænderne er hos denne Art noget grovere, end hos vore 
2 øvrige smaa Springer-Arter (L. acutus og Delphinus delphis). 
Antallet er omkr. 25, sjeldnere op til 27, eller ned til 22 (for- 
uden de rudimentære fortil. Et Stykke af Kjæveranden med 
en L. af 50 mm. vil optage en Række af 6-—7 Tænder. Hos 
gamle Hvidnæser er ofte Tænderne stærkt nedslidte eller til- 
dels udfaldne. 
Levevis.  Hvidnæsen streifer gjerne i smaa Selskaber om 
i Skjærgaarden eller i Fjordmundingerne; er den paa Vandring, 
eller er der Sild tilstede, kan den vise sig i Stimer, der kan 
tælle Hundreder, maaske Tusinder i Antal. 
Den er yderst livlig i sine Bevægelser, og springer ofte 
helt op over Vandskorpen. Indestængte i Noten synes de at 
udvise ringe Intelligens; de forsøger sjelden at sprænge denne 
eller for Alvor at søge at undvige, men har først en fundet 
en Udvei, følger alle de øvrige efter i dens Spor. 
Udenfor Nordlands-Kysten kan om Sommeren næsten 
daglig (tildels paa bestemte Steder) træffes smaa Selskaber af 
Hvidnæser, som følger Dampskibene i lange Strækninger, lige- 
som 1 Leg; en eller flere kan holde sig, under næsten usynlige 
Bevægelser af Kroppen, knapt en Haandsbred foran Stevnen, 
skyder derpaa pludselig som et Lyn til Siden og forsvinder, 
men et Øieblik efter er den atter tilstede, kaster sig af og til 
om paa Ryggen, og fortsætter som før, alt under Dampskibets 
fulde Fart. Deretter viser alle sig i nogen Afstand; en og 
anden springer over Vandskorpen og falder ned igjen paa 
Ryggen, indtil de alle pludselig forsvinder helt, som paa et 
vivet Tempo. å 
Dens Muskelkraft er betydelig, og en harpuneret Hvid- 
næse kan trække Baaden paa Slæb i lange Stunder. 
Føde. Om Sommeren synes Hvidnæsens Hovedføde at 
være Sild. Flere af de fangede Individer har været indviklede 
i Sildegarnene, og er her druknede. 
Forplantning. Yngletiden synes normalt at indtræffe om 
Sommeren eller i Begyndelsen af Høsten, og Parringen fore- 
gaar kort Tid derefter. 
