OST SI. Lagenorhynchus- 
Stationær; stimevis og talrig ved Landets Sydvestkyst idetmindste 
op til Trondhjemsfjorden (63 30' N. B.). 
D. acutus er, ligesom foregaaende Art, en nordatlantisk Kyst- 
form (oprindelig beskrevet efter et Cranium fra Orknøerne), og 
udbredt saavel i de europæiske som i de nordamerikanske Far- 
vande. I Europa forekommer den fra Norges Vestkyst nedover 
omkring Orknøerne, Shetlandsøerne og Færøerne, men besøger 
sjeldnere Skagerraks østlige Dele og Kattegat. Et enkelt Individ 
er fanget i Oktober 1870 ved Bohuslen. 
Den kan optræde flokkevis i stort Antal (saaledes som ved 
Norge), men er i Regelen sparsom; ved Englands Kyster er blot 
enkelte Individer kjendte. 
I Atlanterhavets vestlige Dele forekommer den (i ringe Antal) 
ved Grønland; i September 1858 1agttoges her en liden Flok ved 
Godthaab (et Par Skeletter indsendtes til Kb.hvns Mus.).  Frem- 
deles er den truffet ved Nord-Amerikas Østkyst omtrent ned til 
Cap Cod. 
Udbredelse.  Hvidskjævmgen tilhører væsentlig Landets 
Vestkyst, hvor den oftest er truffet paa Strækningen fra Stav- 
anger til Søndmør, men sparsommere i Skagerrak og Christi- 
aniafjorden. 
Hvidskjæving (Lagenorhynchus acutus); L. 7 8!» Fod. Drøbak 1842". 
Dens Nordgrændse er endnu ukjendt, idet intet Expl. har 
hidtil med Sikkerhed været undersøgt fra nogen Lokalitet nor- 
denfor Trondhjemsfjorden. Det er dog sandsynligt, at dens 
Udbredelse strækker sig længere mod Nord, og at den under- 
tiden kan forekomme blandt de Stimer af hvidsidede Sprin- 
1 Efter en Aqvarel. udført af Maleren Bratz efter et af Typ.-Exem 
plarerne af Delphinus leucopleurus, Rasch 1843. 
