705 SU. Globicephalus. 
Er Flokken i Ro, kan de ofte holde sig længe svømmende 
om i Vandskorpen. Deres Bevægelser i Stænget er voldsomme. 
og et Slag af Halen kan let vælte en Baad: i Stænget ved 
Grytø i Oktober 1875 blev saaledes en Unge under Kampen 
slaaet bevidstløs ved Slaget af en af de ældres Halefinne. Under 
Dødskampen kan de fangede Individers Stønnen høres i lang 
Afstand. 
Parasiter. Paa Grindhvalens Hud snylter undertiden i 
Mængde en Hvallus, Cyamus globicipitis, ligesom ikke sjelden 
en epizoisk Cirripedie, Xenobalanus globieipitis (ogsaa kjendt 
fra enkelte Bardehvalers Hud), er kolonivis fæstet paa dens 
Finner. 
Føde. Grindhvalens Hovednæring er Blæksprut (Cephalo- 
poder). Hos os antages den ofte at have forfulgt Silden, men 
Ventriklerne af de undersøgte Individer har i Regelen været 
tomme; et Expl., fanget ved Bildø udenfor Bergen i August 
1893, indeholdt dog talrige Kjæver og Sugeskaaler af Blæk- 
sprut (Ommatostrephes todarus). 
Forplantning. Ungernes Fødsel foregaar til ubestemte 
Tider, muligens oftest i Høst- eller Vintermaanederne, men 
Yngletiden kan ogsaa indtræffe senere, eller ud paa Vaaren. 
Som ovenfor nævnt, blev i Vaagø-Stænget 1 1890 flere Unger 
fødte i September under Mødrenes Dødskamp; ogsaa i det 
store Stæng i Eidsfjord Vinteren 1885—84 ynglede flere Hunner 
under Fangenskabet (samtidig med at flere havde Fostre af for- 
skjellig Størrelse, indtil fuldbaarne). 
Andre smaa Unger er hos os fundne saavel i December 
(Skudesnæs 1883), som i Mai (Møgster 1874). Drægtige Hunner 
kan idethele findes til alle Aarstider, og Fostre med samme 
Lænede har været fundne saavel i Oktober (Grytø 1875, L. 
620 mm.), som i Januar (Hisken 1869, L. 625 mm.). 
Fostrenes Størrelse kan ogsaa .sees at variere ikke ube- 
tydelig hos Hunner i samme Hjord; saaledes har Bergens 
Mus. 3 Fostre fra Stænget ved Hisken i Januar 1869, hvis L 
er 674 mm., 713 mm. og 1092 mm. 
45 — Collett: Norges Pattedyr. 
