Fam. Delphinidae. 708 
Paa Atlanterhavets Vestside gaar den ligeledes op i Ishavet, 
og er almindelig omkring Grønland; her kan den ogsaa træffes 
ved Østkysten, samt mellem Island og Jan Mayen. Ved Nord- 
Amerikas Øststater viser den sig blot tilfældig (1 Expl. strandet 
udenfor Maine i Marts 1902). 
I Sydhavet er den talrig paa de fleste Steder, hvor Sæler eller 
Hvaler har Tilhold, saaledes omkring Syd-Afrika, ved Australien, 
Nr-Zeeland, Tasmanien og Syd-Amerika, og er i Antarktis truffet 
ned til 63—64 NS. B. Ved Vest-Afrika har de norske Fangst- 
mænd fundet Spækhuggere gaaende om blandt Knølhvalerne (Mega- 
plera) i stort Antal. 
Fra Nord-Atlanterhavet (ved Færøerne) er en Form af denne 
Slægt beskrevet, hos hvem den hvide Bugfarve sender en stor 
Bugt ogsaa op paa Niderne bag Brystfinnen (0. eschrichtit, Stp. 
1866, ex Reinh. 1862. 
Udbredelse.  Spækhuggeren hører til de ved vore Kyster 
stationære og hyppigere Hvaldyr, og kan her iagttages til en- 
hver Aarstid. Talrigst viser den sig under de store Silde- 
fiskerier udenfor Stavangerfjord og de bergenske Kyster; her 
bliver jevnlig Individer dræbte, og ikke sjelden hele Flokke 
stængte, og talrige Exemplarer er herfra i Aarenes Løb blevne 
opbevarede for Landets Museer. 
Spækhugger (Orcinus orca), Hun. L. omkr. 20 Fod. (Efter Litken.. 
Den viser sig fremdeles (og er velkjendt af Befolkningen) 
langs alle Landets nordlige Kyster lige ind i Varangerfjorden. 
[sær har den sit Tilhold i den ydre Skjærgaard, og viser sig 
sjeldnere i de dybere Fjorde; i Skagerrak er den idethele spar- 
TN 
