Fam. Delphinidae. T18 
P. phocaena har, skjønt en ægte Kystform, en betydelig Ud- 
bredelse saavel ved de fleste af Nord-Atlanterhavets Kyster, som 
i Nord-Pacifik. 
I Nord-Atlanterhavet er den omtalt saa langt mod Nord, 
som fra Beeren Eiland, og forekommer iøvrigt langs hele Ishavets 
Kyster indtil ind i Hvidehavet, fremdeles langs Skandinavien, i 
Nordsøen, og rundt de Britiske Kyster, ved Island, ved hele Vest- 
Europa, og ved Azorerne, ligesom den viser sig i Middelhavet, 
hvor den findes lige op i det Sorte Hav. Overalt trænger den 
langt ind i Havbugter og Fjordarme. 
Den er almindelig ved Sveriges og Danmarks Kyster, hvor 
den er det eneste Hvaldyr, som har fast Tilhold og yngler. I 
Østersøen trænger den helt op i Bottenhavet, men er i de indre 
Fjorde her væsentlig Sommergjæst, og forsvinder før Islægningen 
begynder om Høsten. 
Paa flere Steder ved de danske Kyster (især i Lillebelt ved 
Middelfart) har den lige siden Middelalderen været Gjenstand 
for regelmæssig Fangst; det aarlige Udbytte har gjennemsnitlig 
været omkring 3000 Stk. (heraf det halve alene i Lillebelt). 
Paa Atlanterhavets Vestside er den en regelmæssig Sommer- 
gjæst omkring Grønland, hvor den opholder sig fra April til No- 
vember eller December, og trænger mod Nord op til Disco-Øen. 
Fremdeles forekommer den ved de Forenede Stater fra Maine 
ned til New Jersey. 
I Nord-Pacifik findes den fra Puget Sound til Alaska; en 
anden nærstaaende Art, Ph. dallii, True 1885, forekommer des- 
uden ved Alaska og Aleuterne. 
Udbredelse. Nisen er vor jevnest udbredte Tandhval, og 
er almindelig og idethele stationær langs hele Kysten lige op 
i Varangerfjorden (hvor den er ligesaa talrig som i Christiania- 
fjorden). 
Den trænger lige ind i de inderste Fjordbunde, og kan 
stige indtil et Snes Kilom. op i vore sagteflydende Elve, saa- 
ledes i Glommen indtil op under Sarpfossen, i Mandalselven 
o. fl. a.; i Pasvigelven i Syd-Varanger er den iagttaget op til 
henimod Boris Gleb, skjønt Strømmen her paa enkelte Steder 
er rivende. 
Ydre Char. Nisen er vor mindste Tandhval, brunsort af 
Farve og med hvid Bug; Siderne er ofte fint spraglede nær- 
mest den mørke Overside. I Tandbygningen afviger den (til- 
