729 Appendix. 
De tyske Harer syntes en Tid at ville trives, men an- 
tages nu at være forsvundne (Gran 1912). 
Ydre Char. Sydharen, som hos os ofte kaldes «tysk 
Hare», har omtrent samme Størrelse, som vor L. timidus. eller 
er lidt større; den har lidt længere Ører og Hale, og den skifter 
ikke Farve om Vinteren, idet Vinterdragten kun er ubetydelig 
lysere graabrun end Sommerdragten. Halens Overside er sort 
(hos vor graabrun eller hvid). Øret er noget længere end 
Hovedet (L. omtr. 150 mm.), og Halen er næsten af Hovedets 
L. (omtr. 100 mm.). 
Paa Craniet, hvis L. kan være henimod 100 mm., er Gane- 
randen mellem For- og Kindtænder jevn og glat (hos vor Art 
er der i eller bag Suturen mellem Over- og Mellemkjæve en 
svag Knude, frembragt ved Roden af øvre Fortand, som hos 
denne naar helt ind i Overkjæven). 
Craniets L. hos et Expl., skudt i Asker 4 Dee. 1902, var 
92 mm. (Chria. Mus.). 
Levevis i Norge. Vinterdragten har ikke undergaaet nogen 
væsentlig Forandring hos de til Norge indførte Stammer. 
I Haverne (i Asker) har den i strenge Snevintre tildels 
anrettet Skade paa unge Æbletrær (ikke Stentrugt), idet Barken 
er bleven afenavet saa høit, som denne kunde naaes; paa høi 
Sne afbides ogsaa de unge Kvister. 
I sit Væsen har den ikke afveget synderlig fra de norske 
Harer. Efter sine Stamforældres Natur har den i Regelen 
været at finde paa aaben Mark, men sjeldnere inde i Skoven; 
under Jagten pleier den .at gaa længere Ture end vor, og 
vil gjerne slaa ud fra sin Vei til Siderne. Paa Steder, hvor 
Asper er fældede om Vinteren, vil ofte vor Hare søge hen 
for at gnave Bark, men her viser den tyske Hare sig næsten 
aldrig. 
I Sneen sætter de norske Harer (skjønt de ofte 
med sine bredere Poter større Spor end de tyske. 
er mindre) 
