SALPINGOECA. 



103 



röl ismerem, hol elöször 1892. november haväban talältam 

 nehäny peldänyt. Ezek egyike rendkivül hosszii gallerü volt. 

 A. reszletekre nezve szervezete teljesen megegyezik a S. ampho- 

 rldiurneYal. 



12. Salpingoeca brunnea Stokes. 

 (68. abra.) 



Synon. Salpingoeca aiuphoridium J. Cl. ? Bütschli. 



Mär a S. minuta nemely alakjän is a hej alul lapos ; ezt 

 meg jobban läthatjuk a szöban forgö fajon, annyira, bogy faji 

 belyegnek is vehetö. Mint mar a fajok revidiäläsakor kifejtettem, 

 ezt az alakot külön fajnak tartom. 



En az Aquincum környeken valö mocsarakböl ismerem, 

 honnan nehany peldänyat lattam. Bütschli leiräsat a követ- 

 kezö pär adattal toldhatom meg : 



A hej hossza körülbelül 15 [t. Az alaknak szelessege val- 

 tozö, annyira szeles egyeneket, mint a milyeneket Bütschli 

 rajzol, nem lattam. A test csaknem egeszen kitölti a tokot. 



A lüktetö üregecske jöl lätszik, mellette, körülbelül a test 

 közeppontjaban van a nagy hölyagalakü mag. Ezenkivül keves 

 szämü excretrögöcske es täplälekrögöcske is lathatö. 



Az ostor aränylag rövid es a test hosszänak körülbelül 

 csak mäsfelszereset teszi. 



Az egyenek magänyosan ültek Vaucheridk fonalain. 



2. A Salpingoeca cornuta S.-K. alakköre. 



A hej igen hossziü^a nyult es neha (S. cornuta) szarvalakü. 

 A test nagy tnertekben hyalin es feregalakü. 



13. Salpingoeca vaginicola St. 



(71. abra.) 

 Syn. Salpingoeca gracilis Clark ? Bütschli 1S78. 



S.-Kent a S. vaginicoldt a JAiviEs-CLAKK-fele .S. gracilis 

 ätmeneti vältozatänak («intermediate variety»)) tartja s tenyleg 

 vannak oly redukalt nyelü S. gracilisek, melyek a STEiN-t61 



