106 EENDSZERTANI LEIRÄS. 



A S. fusiformist 8zö,m.os peldänyban talältam 1892. Oktober 

 haväban a budapesti összekötö vasüti hid mocsaraiban Chryso- 

 pyxis bipes ST.-en, melynek hejaihoz ügy tapadtak ezek a csinos 

 megjelenesü äzalekallatkak, hogy minden (Jirysopyxis-sejten 

 egy-ket egyen ült. 



Minden egyen hätsö testvegen jöl lattam finom rögzitö fo- 

 nalat, melynek segelyevel az ällatka nyugtalanitäskor villäm- 

 gyorsan visszahüzödott hejaba. 



15. Salpingoeca napiformis S.-K. 



(1.5., 19., :n., 73., 74. abra.) 



Ezt az alakot az jellemzi, hogy a hej rendkivül hasas s 

 hogy hatsö vegen hirtelen keskenyedik, mely hatsö resze valö- 

 sagos tapadö koronggal ellätott nyelbe is folytatödik. 



Ezen a fajon is lattam összehüzhatö nj^ulvänyt, valamint 

 cystakepzödest is. 



A test hossza különbözö, 15 — 20 [i közt vältakozik ; felsö 

 resze nyakszerüen elkülönült es szajadzasan valösagos vissza- 

 hajtott peremme is fejlödhetik. 



A test plazmäja nem oly merev, mint a többi Salpingoe- 

 cdke, söt metabolikusnak is mondhato. 



Ez az alak egyike a legközönsegesebb Salpingoecafeleknek, 

 8 a (lodonosiga tarsasagäban szokott elöfordulni Cladophordk 

 fonalain, de az ätkutatott lelöhelyek csaknem mindegyiken 

 megtalältam kis Oscilla7'iaieleken,Difßugia-hejakon, söt Proto- 

 coccits-sejteken. 



4. A Salpingoeca convallaria alakköre. 



A hej nyeles, Idgy anyagböl all es serlegalakü. A lest ti- 

 pusos monosigaszerü. 



16. Salpingoeca convallaria Steix. 

 ( 14. abra.) 



Ezt a fajt oly kulturäban eszleltem, melyet a Kis-Balaton 

 diäs-szigeti mocsaräböl (189o mäj. 22.) hozott vizböl keszitettem. 



