T.MUNSTER. M.-N. Kl. 



De paa Romerike i Risa fundne ekspl., hvorav jeg har omtrent 

 50 staaende foran mig, utmerker sig i det hele tat ved et meget mere 

 konstant præg end ekspl. fra Karasjok. Kammen paa 3 mellemrum er altid 

 lavere end hos cristntus og rossicus og ikke saa sterkt og pludselig av- 

 faldende forover, men betydelig høiere end hos elevatus fra Mellemeuropa 

 og derhos noget pludseligere avfaldende forover end hos denne; den er 

 næsten altid lavere foran end baktil ; de smaa punkter oppe paa kammen 

 staar altid paa mørk grund, undtagen paa den bakerste del, som likesom 

 hos rossicus og elevatus ofte er lysfarvet; desuten er næsten altid 9 punkt- 

 række helt mørkfarvet. — Utviklingcn av 5 og 6 punktrække er meget 

 variabel: 6 er ofte utydelig, men mindst likesaa ofte begge tydelige; de 

 møter hinanden ofte ret ut for midten av kammen, men er kanske vel saa 

 ofte kortere og efter sammcniøpet forlænget med en av nogle faa punkter 

 bestaaende række, som hos cristatiis; 5 række staar næsten altid i en for- 

 dypet rende og dets tilstøtende 5 mellemrum, likesom 7 er altid noget, 

 om end av og til ganske svakt, forhøiet og efter sammenløpet forlænget bak- 

 over som hos ct'istatns. Punkturen paa hoved og brystskjold er temmelig 

 variabel, men altid noget aapnere paa panden end længere frem paa 

 hovedet. Farven er i almindelighet temmelig merk ^ mørkere end de ekspl. 

 av elevatus jeg har set, men i almindelighet uten en saa utpræget koncen- 

 tration av den mørke farve til flekker som hos elevatus; enden av tibierne 

 og roten av bakbenenes tarser ofte tydelig en skygge mørkere end benene 

 forøvrig Disse eksemplarer danner en utpræget mellemform mellem crista- 

 ius-rossicus og elevatus (fra Mellemeuropa); jeg kalder den iiorvegicus og 

 karakteriserer den saaledes: 



Br. norvégiens n. subsp. Inter Br. cristafuiii et Br. elevatum (ex Europa 

 media) intermedius, costa dorsali elytrorum (se. dimidio basali interstitii 3 i) 

 quam in elevato magis, quam in cristato minus et in parte posteriore semper 

 magis quam anterius elevata, nec abrupte quasi-angulariter ut in elevato 

 evanescente, sed curvatura modica antice diminuata; punctis in summa costa 

 semper nigrescentibus. 3.4 — 4.0 mm. 



Hab. in Norvegia et verosimiliter Suecia nieridionali. 



Foruten i Risa er denne form ogsaa fundet i Mjøsen i første halvdel 

 av forrige aarhundrede av den i 1847 avdøde presten J. F. Bfrg og av 

 professor L. Es.mark; enkelte ekspl. fra Karasjok maa ogsaa nærmest hen- 

 føres hit. Et ekspl. fra Skaane i Sverige (utlaant av E. Selliniann) danner 

 nærmest en overgang til elevatus, mens av 2 ekspl. fra Särö i Halland 

 (J. B. Ericson, ex. coll. Sparre-Schneider) det ene, som nævnt, er en tem- 



^ Dette er vel avhængig av bundens farve. 



