1922. Xo. 9. OM NOGLE HALIPLIDER. 



1 I 



12. Vingedækkerne kraftig hvælvet, kroppen mere tilspidset bakut; 

 (^f med første tarsalledd paa mellembenene sterkt konkavt, set 



i profil non?ax Browne 



> Vingedækkerne svakt hvælvet; kroppen mere jevnbred, elliptisk; 

 sidste følehornsledd hos helt utfarvede individer svakt mørkfarvet; 

 çf' med første tarsalledd paa mellembenene kun svakt konkavt, 

 set i profil apicalis Thoms. 



13. Brj'Stskjnldets forrand ikke utdraget, næsten tvert avskaaret midt 



paa; vingedækker uten mørke tegninger ßavicol/is Strm 



» Brystskjoldets forrand tydelig, undertiden næsten vinkelformet 



utdraget midt paa; vingedækker med mørke tegninger 14 



14. Mindre: 2.8 — 3.1 mm.; vingedækkernes farvetegning temmelig 

 konstant: suturen og 3 med denne sammenløpende flekker (en 

 større midt paa, en liten like foran spidsen og en mellem disse) 

 samt 3 paa hver side litt foran disse mørkfarvet; flekkerne aldrig 

 utpræget linjeformige, gaar som oftest over 2 eller 3 mellemrum 



variegafits Strm. 

 » Større: 3.8 — 4.5 mm, Vingedækkernes farve meget variabel: fra 

 ensfarvet lys uten mørke flekker, gjennem flekket med flere eller 

 færre linjeformige flekker, sjelden over mere end ett mellemrum 

 og sjelden sammenløpende med suturen, indtil disse flekker løper 

 mere eller mindre sammen, saa hovedfarven blir mørk og kun 

 omkredsen og enkelte smaa punkter forblir lyse .... fiilvits Fbr. 



Ogsaa øverste del av hodet og undersiden kan bli mørke — 

 paa saadanne eksempl. er henholdsvis lapponiiiii Thoms, og )tiger 

 Seidl. opstillet, men disse kan kun opretholdes som farveaberra- 

 tioner. 



a. Mellemrummenes punkter bet3-delig mindre end punkt- 



rækkernes normaiform 



b. Mellemrummenes punkter omtrent likesaa store som 

 punktrækkernes; farven mørkere . . . v. Sparresc/nieideri n. v. 



Haliplus confiais Steph. er hittil kun fundet: 



i et par ekspl. ved Ystehede i Id, Fredrikshalds omegn av lektor II.^ns- 

 SEN, i dammen ved kapellet paa Bygdø!, i kjernet paa Næsøen i Asker 

 (Hanssen)!, ganske talrig i smaa vaspytter ved stranden paa Ørlandet nær 

 Beian (Lysholm og!) samt i Hatfjelddalen (E. Strand)! 



En mindre og smalere form med noget større hode har jeg tat i et 

 enkelt ekspl. i bækken fra Hanangervandet paa Lister septbr. 1921. Da 

 jeg kun har et enkelt ekspl., en Q og saaledes ikke kan vita om det bare 

 er en individuel varietet, nævner jeg til observation denne form, som jeg 

 kalder Hellieseni til minde om min avdøde ven, konservator ved Stavanger 

 museum T. Helliesen, som har saa store fortjenester av utforskningen av 

 det sydvestlige Norges koleopterfauna. 



H. nificollis Deg. er av vore arter den mest uthredte og mindst for- 

 dringsfulde, hvad livsforhold angaar; den findes næsten overalt i lavlandet 

 i det sydlige, saavel i rindende som (helst) i stillestaaende vand; den gaar 

 saa langt nord som til Saltdalen; i det indre av landet sydpaa har jeg tat 

 den til Rena i Østerdalen og W. I\L Schoyen til Ringebu i Gudbr.dal. 



