1922. Xo. 15. BOTANISKE NOTISER. I -II. 



innovationer fra stængelens basis og med en tynd rhizoniagtig horizontal 

 rod, indtil 3 cm. lang, mindst treaarig, muligens fireaarig. " Disse klare an- 

 givelser stemmer, som man ser, ganske godt med diagnosen i Kochs Synopsis. 



Men man finder i skandinavisk litteratur ogsaa angivelser som gaar i helt 

 motsat retning. Saaledes anvender Li.ndmax i Svensk Fanerogamflora, 

 Stockholm 19 18, p. 296 folgende inddeling i bestemmelsesnøklen over 

 siegten Scdiiiii: „b. Stjälk ensam, upprät, normalt utan skott vid basen 

 under blomningen. 5. villosiini, S. /iispaiiiciini, S. an/iiiiiiii. b.b. Stjälkar 

 och basala skott matt.- ell. tuvlikt samlade. 5". album, S. aiigliittni, S. acre, 

 S. si'xaiigiilarc, S. nipcstre.^^ 



Og i Svensk Bot. Tidskrift 1921, p. 264 — 265 omtaler C. G. Alm 

 Scdiiiii villosiini fra Torne tnäsk med folgende ord: „jag undersökte ett 

 par hundra exemplar af 5. villosiini, men icke ett enda \isade genom skott- 

 bildning \id basen tecken til kommande overvintring. Detta saledes i strid 

 med Normans (1. cl uppgift: „Den i-årige plante har alt som tiest inno- 

 vationer nær roden, hvorved den kan blive 3 — 4-årig." 



Av disse citater, som utvilsomt kunde suppleres med mange flere, vil 

 man se hvor motstridende de forskjellige forfatteres oplysninger er. Man faar 

 uvilkaarlig en mistanke om at planten kan opføre sig forskjellig paa forskjellige 

 lokaliteter, kanske ogsaa variere fra aar til andet efter de klimatiske forhold. 



Sommeren 1922 hadde jeg rik anledning til at studere Sednni villosiini 

 paa Sikkilsdalssæter ved indgangen til Jotunheimen i det centrale Norge. 

 Den fins her i umaadelige masser og er fortrinsvis knyttet til smaa bækker 

 (fig. It, kilder og eutrafente græsmyrer. Desuten optrær den i grøfter og 

 langs fugtige veikanter paa naken jord og grus. Ottest associerer den 

 sig med Carcx Goodcnoiigliii, C. lagopiiia, C. caucsccns, Ccrastiiini trigy- 

 niini, Saxifraga stcllaris, Epilobiuni palustre, E. Hornenianui, Moutia fon- 

 tana og talrike kildemoser [Philonotis fontana, Paludella squarrosa, Calli- 

 ergon og Drepa/iocladus-arter, levermoser). \'oksestedet er ofte meget 

 fugtig, ja efter regnveir har jeg tiere ganger set planten helt overdækket 

 av vand og ind\'ævet med gronne alger. Andre steder kan substratet 

 periodevis være ganske tørt, men Sediiin villosiini kræver alt i alt meget 

 fugtighet, ialfald til visse aarstider. 



1 enkelte kilder i Sikkilsdalen utfoldet Seduin villosiini en enestaaende 

 frodighet (fig. I), og specielt var der rik anledning til at iagtta dens meget 

 omdisputerte sideskuddeller innovationer. Disse fandtes paa saa godt 

 som hvert eneste eksemplar i kilderne, men var daarligere ut\iklet h\or 

 planten vokste paa naken og mere tør jord. Sideskuddenes basaldel 

 er tynd som en traad og brækker overmaade let av, saa hvis 

 man ikke præparerer hele planten forsigtig frem, faar man tilsyneladende 

 et blomstrende eksemplar uten sideskudd i haanden. Hvor planten vokser 

 i tætte, vanddrukne mostepper, er skuddannelsen særlig rik, men skuddene 

 er her meget vanskelige at præparere frem. Jeg har flere ganger iagttat 

 blomstrende stengier omgit av 10—15 sideskudd, men i almindelighet er 



