ROl.F .NOKDIiAf.KN. M.-N. Kl. 



I )( I ( i- iK |)|)c i'i,i;lij^ at stille Scdiiiii vH/dskiii sammen mod Srdiiiii au- 

 iiiiniii som liapaxaiilh. Jc^' skulde li o al planten pari de allerfleste steder 

 er perennei'ende, im n dens stenj^ler e|- ikke saa iiiarkerl eller „stabilt" 

 perennerende som f. eks. hos Srdniii (iiii^liciiiii eller Srdiiiii ullniui. Den 

 hor derfor Ijetegnes som ^, Mnd( rtiden O', og kanske helst .stilles i 

 en klasse for sit;' seh' i skandina\ iske floraer (eventuelt sammen med 

 .S. I lispdiiiciiiii), ialfald ikke sammen med .S. (iiinmiiii. Denne sidste vokste 

 i store nuengtler i .Sikkilsdalen, men viste sommeren 1922 ikke tegn til 

 nogen skuddannelse \ed hasis, beregnet paa overvintring. Den anføres 

 i alle floraer som i -aarii''*'. 



1)1 o m st 1' i n g e n hos Scdniii i'il/osiiin \ aixr, som Norman allerede har 

 gjort opmerksom paa, meget Uenge. Ki'onhladene er, idet blomsten aapner 

 sig, h\ite med rodlig midtnerxe paa undersiden og svakt rodlig skjær i 

 spidsen og langs kanlene. .Senere blir de sterkere og sterkere rosa, 

 specielt paa oversiden, som til slut kan anta en prægtig mork rosa farve. 

 Klonbladenes basale del er grenlig-gul (negl-lignende) og fremtrær specielt 

 paa ældre blomster som et 5-kantet, mørkere felt mot det rode, set ret 

 ovenfra. Honningskjædlene er gule — orangefarvede. 



Blomstene synes at være protogyne, idet arrene er vakkert papil- 

 lose allerede naar blomsten aapner sig, og fer de første støvblader er 

 modne. Men arrene synes at være mottagelige overniaade længe; papillerne 

 er ofte friske selv efter at stovbladene er visnet. Efterhaanden viker frukt- 

 bladene, som til at begynde med er samlet i blomstens midte, ut fra hin- 

 anden. De er først grønlige, men blir til slut sterkt rodbrune \ed antho- 

 cyandannelse og er rikt kjertelhaaret paa indersiden. 



Støvbladene bøier sig oftest ind mot blomstens centrum, idet de springer 

 ut,. men ikke paa den maate som f. eks. hos .S. oinntuiii, h\or de til at 

 begynde med indtar arrenes plads. 



Selvbestø\ning kan sikkert forekomme, dels fordi arrene er saa længe 

 papillose, og dels fordi støvbladene boier sig indover og indtar omtrent 

 samme høide i blomsten som arrene. Selvbestøvning synes lettest at ske 

 i regnveir, da blomstene, som vender ret opad, er aldeles vandfyldte. Kron- 

 bladene er nemlig bredere end hos andre 6"rr////;/-arter og dækker hver- 

 andre med randene, og blomsten blir derfor til at begynde med utpræget 

 skaalformig;' senere blir den mere skiveformig med flatt utbredte kronblader. 

 Disse sidste er utvendig sterkt kjertelhaaret, indvendig glatte. Hvilke insekter 

 der foretar bestøvningen, vet jeg ikke. Sommeren 1922 var nemlig insekt- 

 livet i de centrale norske fjeldtrakter elendig paa grund a\- regn og kulde. 



' Ct'r. Hermann, F., Floi'a von Deutschland imd Kennoskandina\ien sowie \'on Island und 



Spitzbergen. Leipzig 1912, p. 239. 

 2 Det fortjener at undersøkes om den ikke i vore subalpine t'jcldtrakter er 2-aarig. 



