lO N. WILLE. M. -X. Kl. 



Verlauf der Längsaxe des Fadens nach» — — — . I denne Henseende 

 afviger imidlertid den norske Art ganske betydeligt. Den angriber nem- 

 lig alle Slags Conjugater: Spirogyra-, Zygnema-o^ Mougeotia-hrttr, som 

 den i Almindelighed slynger sig om i lange Spiraler (Fig. 14), ja endog 

 Desmidiaceer, som den til at begynde med omspinder omtrent som 

 Laviiypher omspinder sine Gonidier (Fig. 25). Herved er dog at mærke, 

 at Parasiten sender en eller flere Haustorier ind i \'ærtplantens Celler 

 (Fig. 14, 16,) og disse Haustorier s&ge fortrinsvis ind mod Chromatoplio- 

 rerne, hvor Haustoriet ofte danner korte Grene. Undertiden kan disse 

 Forgreninger bryde sig gjennem Tværvæggen til en næste Celle og der 

 opstaar da et intramatricalt Mycelium, som dog ikke synes at gaa ud 

 til extracellulære Grene, iindtagen til Dannelse af Kjonscellcr. 



Det almindelige, extracellulære Længdemycel danner her og der næ- 

 sten lodret udløbende Grene, som gjerne forgrene sig rigt og tjene til at 

 indfange andre Algetraade, som saa ogsaa omslynges; paa denne IMaade 

 kan et Mycelium sætte sig i Forbindelse med en hel Mængde Algetraade 

 af de forskjelligste Slags. Saavidt jeg med mine utilstrækkeiige Underse- 

 gelsesmidler kunde finde, var iallefald en Grenende af Haustorierne aaben 

 (Fig. 16) i den mod Chromatophoren vendende Ende, saaledes at der var 

 aaben Communikation mellem Værtplantens og Parasitens Protoplasma. 

 A'ærtplantens Indhold blev selvfølgelig ødelagt ved Parasitens Angrcb, 

 men ikke paa samme Maade, som de Bary beskriver for Aphanomyces 

 phycophilus, da Chromatophorerne bibeholdt sin grønne Farve meget længe, 

 medens de forandrede sin Form, idet de afrundcde sig (Fig. 16) noget. 

 \'ærtplantens Cellemembraner bibeholdt ogsaa sit normale Udseende helt 

 indti! Forraadnelsesfænomener traadte til, cfter at Parasitens Zygoter alle- 

 rede vare uddannede. 



De Bary har hos sin Aplianomy ces phycophilus ikke kunnet finde 

 Zoosporangier. Da jeg gjentagne Gange saa fritsvømmende Zoosporer, 

 søgte jeg omhyggeligt efter at finde Zoosporangierne og dette lykkedes 

 da ogsaa tilsidst, men de afvige saa lidet fra de vegetative Celler, at det 

 er meget vanskeligt at faa Øie paa dem, naar de ikke tilfældigvis ligge 

 saaledes, at man ser dem i Profil. 



Zoosporangiet (Fig. 16) bliver ved en Ccllcvæg, hvortil paa den bæ- 

 rende Celles Side synes at slutte sig en eiendommelig Fortykkelse (af 

 Cellulose?), skilt fra det øvrige Mycelium. Saadanne Celluloseproppc saaes 

 ogsaa undertiden ellers, rimeligvis som Folge af ydre Indgreb, der nødven- 

 diggjorde en Afgrændsning af det levende Indhold. Hvorvidt det (Fig. 

 16) afbildede Zoosporangium var intercalært, kan jeg ikke med Sikkerhed 

 afgjørc, da det var afrcvct under Præparationcn, men det synes sandsyn- 



