1902. No. 2. BOLIGFORHOLDENE I NORSKE LANDDISTRIKTER. 143 



Desuden er den paa mange steder, specielt paa den store sandslette, som 

 danner Blakers vestre del ved Glommen, saa dyb, tæt og fast, at man 

 graver sine kjeldere deri uden at behøve støtte for væggene, ja man 

 iægger husenes grundmur direkte paa overfladen, som danner fuldstændigt 

 fast nok underlag. 



Ogsaa sand tilblandet lys 1ère, hvilket findes paa de 70 steder 

 3: 19.7 0/0, giver en god grund, som tørrer let, saafremt den har tilstrække- 

 ligt afløb. 



Det samme er tilfældet med den rene 1ère, som imidlertid findes kun 

 paa 49 steder 0: 13.6%. Den giver ogsaa en fast og haard grund; men 

 her maa man erindre, at medens våndet med lethed gaar gjennem sand, 

 tilbageholdes det i leren, som med begjærlighed optager fugtighed, hvor- 

 paa den danner et ugjennemtrængeligt lag, hvor våndet kan blive staaende 

 i lang tid, ifald der ikke er sørget for tilstrækkeligt afløb. Men omtrent 

 overalt, hvor jeg har undersøgt forholdet, har dette været iagttaget; kun 

 paa et par steder manglede saadant afløb, og her var de naturlige for- 

 holde til hinder, idet husene laa i fordybninger, hvorfra afløbsrender maatte 

 lægges dybere, end man fandt det umagen værdt, ifald det skulde have 

 nogen betydning. Paa det ene af disse steder blev man tilslut nødt til at 

 flytte huset over paa en tør skraaning, et radikalt og virksomt middel ; 

 sandsynligvis vil den anden bolig af samme grund snart flytte efter. 



Det fasteste grundlag bliver naturligvis fjeld, men kun paa 52 steder 

 3: 14.4 "/o fandt jeg det. Enten det blotte fjeld, hvor grundmuren lægges 

 lige paa, eller med et overliggende 1er- eller gruslag, der maa gjennem- 

 skjæres. Saadan grund holder sig naturligvis let tør, naar der er tilstræk- 

 kelig helding, hvilket jo ogsaa er regelen; men paa nogle steder har 

 jeg fundet underlaget som en fordybning paa en tilsyneladende jevn flade, 

 og i denne fordybning samler da våndet sig og bliver staaende som i et 

 tæt kar, til det fordamper lidt efter lidt. Dette er mest udpræget, hvor 

 huset ligger for nær ind til fjeldvæg med jevnt tilsig, ja selv hvor der er 

 godt afløb, vil gründen her stadig holde sig fugtig, som f. eks. Ibnr. 7g, 

 hvor fugtigheden trækker sig gjennem gulvet og opad væggene samt 

 fortsætter sig opover sengeben og andet bohave. I saadanne huse bliver 

 der naturligvis ikke spørgsmaal om brugbar kjelder. — Paa en plads i 

 Sørum (nr, 153) fandtes en hel aare i kjelderen, og her hjalp man sig ved 

 at mure et slags basin omkring udløbet, hvorfra man om vaaren og efter 

 stærkt regn, naar oversvømmelse truede, maatte øse våndet ud; gjennem 

 en tragt og et rør lededes det ned til fjøset, hvorved det altsaa blev 

 nyttiggjort ; men da det blev for brydsomt, gik eieren med paa mit for- 

 slag om at bygge en ordentlig kum med selvregulerende afløb og pumpe- 



