24* ERNST ANDERSSON. 



400 



densamma: , , i hvilken ;/ är antalet årsringar på i cm. Ringbred- 



nd 



den är alltså m. m. Insattes /' i stället för - framkommer ofvanstå- 

 n n 



40 b 

 ende formels första term: — —. 

 a 



Då Schneiders formel användes för beräkning af wrtJÄ7tillväxtpro- 

 centen, sker detta genom att höja täljaren, den s. k. konstanten, 400, 

 efter iakttagande af kronläget och höjdtillväxtens styrka, till 500, 600 — 

 800. Denna förhöjning motsvarar till sin verkan tydligen ofvanstående 

 formels andra och tredje termer, som tillåta direkt hänsyntagande till 

 höjdtillväxten och formförändringen, medan Schneider låter dessa till- 

 sammantagna klumpvis inverka. Schneider föreskrifver äfven fällning 

 och borrning midt på stammen för konstantens utrönande. Det synes 

 mig klart, att ett tillvägagångssätt, som medgifver ett medvetet beräk- 

 nande af hvarje faktors inflytande utan sammanblandning, skall såsom 

 ledande till säkrare resultat och lättare att kontrollera vara att föredraga. 



Enligt den deducerade formeln kan konstanten tydligen uträknas: 



40 /' 10 / 

 Om konstanten sättes = a , — ;- =/> , = y , .? = O 



a // + 2 



f (P + '}\ ( . '/ 



fas .i = 4oo(— I =40011 + 



Är exempelvis / = 2, </ = 2, blifver a = 800, 

 p= 2,1] = 1, » a = 600, 

 p = 2,<] = 0, » ot = 400, 



För bestämmande af s föreligga hittills inga säkra metoder utan 

 fällning, s är dock i allmänhet obetydlig och / stegras alltid under 

 skogens uppväxande i slutet bestånd. Dess stegring är starkast vid den 

 tidpunkt, då ett bestånd börjar rensa sig och fortgår sedan i ett orördt 

 bestånd under dess hela lifstid, ehuru mot slutet allt svagare. 



Om träden i ett slutet bestånd friställas, minskas /' under de första 

 åren efter friställningen, på samma gång som årsringarna betydligt ökas, 

 intill dess /' sjunkit till ett formtal, som lämpar sig för den minskade 

 slutenhetsgraden. I jämförelsevis ung skog, där formförbättringen är 

 kraftig, verkar friställning mera sällan formförsämring utan endast ett 

 aftagande i formförbättringen. 



Har alltså ett bestånd icke under de sista 4 a 10 åren varit un- 

 derkastadt starkare utglesning, kan man i allmänhet antaga formförbätt- 

 ring och endast vid starkare, nyligen skedd utglesning ett fallande af 

 formtalet. Formförändringen, jt, är således känd till sin riktning, i all- 

 mänhet positiv och föga betydande — såsom tillväxtfaktor. 



