20* ERNST ANDERSSON. 



betecknade divergerande linjerna i hela procent och å de mellanlig- 

 gande finare linjerna i 5:te-dels procent. 



Grundytetillväxtprocenten erhålles genom att inpassa ett borrspån 

 (eller dess längd), innehållande de lo sista årsringarna, vinkelrätt mot 

 tabellens nedre kant, ofvanför den siffra, som angifver trädets diameter 

 inom bark (eller hvilken diameter som helst, t. ex. d — b, i procent af 

 hvilkens cirkelyta tillväxten önskas uttryckt). Den linje, på hvilken spå- 

 nets öfre ände faller, angifver grundytetillväxtprocenten. 



Från samma baslinje afsättes årsskottets längd i decimeter enligt 

 den på tabellens högra sida befintliga diameterskalan, lodrätt nedanför 

 den siffra vid tabellens öfre kant, som angifver trädets höjd, om trädet 

 är af medelgod växtform, men längre till vänster, om formtalet är högt 

 och längre till höger, om det är lågt — med ledning af de små kur- 

 vorna i tabellens öfre kant. Summan af de så funna tillväxtprocenterna 

 för grundyta och höjd angifver approximativt och under ofvan gjorda 

 antaganden massatillväxtprocenten. Se exemplen vid tabellerna! 



II. Värdetillväxten. 



Ökningen af ett träds eller ett bestånds massa innebär samtidigt 

 en ökning af dess värde, icke blott så tillvida, att värdet ökas i samma 

 grad som massan. Då ett träd växer, ökas dess groflek och höjd och 

 därmed äfven användbarheten af dess virke, hvilket har till följd, att 

 hvarje volymsenhet af detsamma får högre \ärde. Värdestegringen för 

 ett träd pågår alltså i starkare grad än dess massatillväxt. Då denna 

 stegring är beroende af massatillvä.xten, brukar man beräkna värdetillväxt- 

 procenten i funktion af massatillväxtprocenten medelst den koefficient, 

 det tal, med hvilket massatillväxtprocenten skall multipliceras för att 

 gifva värdetillväxtprocenten. Om t. ex. ett träds massa ökats med lo 

 %, kanske dess värde samtidigt ökats med 20 %, i hvilket fall värdet 

 stegrats jämt dubbelt så fort som massan: koefficienten är 2. 



Då emellertid diameterökning och höjdtillväxt icke med nödvändig- 

 het påverka värdestegringen i samma grad måste dessa värdestegrings- 

 koefficienter hvar för sig utredas genom jämförelse mellan värdena dels 

 å olika grofva stammar af samma höjd, dels för olika höga stammar af 

 samma groflek. 



Diainetciökiungciis iiivcikaii pa väidestegrhigen 



kan ej lämpligen grundas på brösthöjdsdiametern, då denna icke lämnar 

 nog säker grund för bedömande af ett träds värde, alldenstund stammar 

 af viss brösthöjdsdiameter, beroende på olika afsmalning, kunna lämna 



