34* IVAR TRÄGÅRDH. 



som kunnat slä in på denna väg. Fördelen af att lefva inuti ett blad, 

 i stället för utanpå detsamma, ligger ju i öppen dag; därigenom 

 skydda sig larverna mot rofinsekter, men äfven mot fåglar samt väder 

 och vind. 



Man .skulle kunna tro, att de genom ett dylikt doldt lefnadssätt äf- 

 ven äro skyddade mot parasiter, men så är icke fallet, det visar sig, att 

 också en stor del af minerarelarverna äro parasiterade; det är tydligt, 

 att parasiternas osvikliga instinkt säger dem, hvar deras offer dölja sig. 

 Några entoparasiter synas däremot ej förekomma; vid de talrika under- 

 sökningar af minor, jag under de senare åren företagit, ha ofta ägg och 

 larver till parasitsteklar påträffats ind sidan af minerarna, men inga inuti 

 dem. Om denna observation besannar sig vid ytterligare undersökningar, 

 synes den innebära, att parasiterna endast ha förmåga att känna igen 

 minorna, men däremot ej kunna i dessa upptäcka larverna; dessa 

 äro således skyddade för entoparasiter och endast utsatta för dem, som 

 deponera sina ägg i minrummen, hvarefter parasitlarverna utifrån an- 

 gripa och suga ut dem. 



Många bladminerares arbete underlättas därigenom, att honan pla- 

 cerar äggen i hålor i bladen; sä sker exempelvis hos flugsläktet Phy- 

 toniyza och hos Orchestes; småfjärilarna däremot anbringa äggen i re^el 

 på ytan af bladen. De rum, som minerarna urholka åt sig i bladväfna- 

 den, kunna efter sin form delas i två slag, gång- eller tumiclminor och 

 rtims- eller hlåsniinor, men kombinationer mellan båda förekomma, lik- 

 som en blåsmina kan åstadkommas på olika sätt, ehuru resultatet blir 

 detsamma; det skulle emellertid bli för vidlyftigt att här ingå på detta 

 intressanta kapitel. Ett gemensamt kännetecken ha dock de allra flesta 

 minor, nämligen att de endast genom en öppning stå i förbindelse med 

 yttervärlden, den hvarigenom larven trängt in i bladet; för öfrigt lämna 

 larverna bladets epidermis fullständigt orörd och det är klart, att härige- 

 nom det skydd, som bladet lämnar dem, ökas högst betydligt. Vidare 

 står larvernas näringsupptagande i det intimaste samband med förfärdi- 

 gandet af minrummen; endast i samma mån, som de förtära parenchy- 

 met, utvidga de minan och skrida framåt. 



Vidare förtjänar det i fråga om bladminerarna att framhållas, att 

 man från biologisk ståndpunkt kan indela dem i flera slag, allt efter 

 längden af den tid, under hvilken de äro bundna vid bladen. 



Till de s. k. äkta bladminerarna kunna vi räkna dem, som genom- 

 löpa såväl larv- som puppstadiet i samma blad; dit hör bl. a. Orchestes: 

 andra former däremot förpuppa sig utanpå bladet, t. ex. Lyonetia clerc- 

 kella, eller gå ned i jorden, och slutligen finnas talrika former, som en- 

 dast minera under den tidigare delen af sin utveckling men sedermera 



