38* .IVAR TRÄgArDH. 



uppgifter. De 12 larver som jag observerade i Båstad 1909, hade den 

 8 juni spunnit sina kokonger; af dessa förpuppade sig 6 den 12 juni, 

 de öfriga den 13 och 14; den 18 kläcktes 6 af dem, och äfven om man 

 antager, att utvecklingen påskyndats genom att kokongerna förvarades i 

 ett glasrör, utpreparerade ur bladen, kan man dock ej antaga, att den 

 påskyndats mera än en dag; således varar pupptiden allra högst 8 dagar. 



Man kan således antaga, att flertalet af pupporna kläckes före 

 midsommar. Någon mera generation kommer ej under året till utveck- 

 ling, utan skalbaggen öfvervintrar under löf o. d. för att först följande 

 vår framkomma vid löfsprickningen. 



Den ojämförligt största delen af djurets tillvaro eller omkring 10V2 

 månader lefver den som skalbagge, under det att utvecklingen endast 

 tager en tid af omkring 6 veckor i anspråk, hos oss från midten af 

 maj till omkring midsommar, alltså under den tid, då bokens löf ännu 

 ha sin första friska grönska kvar. Om man tager i betraktande, att 

 förekomsten af 2 eller flera generationer är något mycket vanligt hos mine- 

 rande insekter t. ex. syrenmalen, Gracilaria syrhigclla och Clercks 

 minerarmal. Lyonetia clerckclla. för att nämna ett par af de vanligaste, 

 så framstår Orchestes fagis utveckling så mycket egendomligare, och 

 man nästan tvingas till det antagandet, att det endast är i maj och juni må- 

 nader, som bokens löf af en eller annan anledning äro tjänliga för 

 larven; det ligger då närmast till hands att tänka, att de endast under den 

 tid, som förgår, innan de blifvit riktigt fasta, kunna mineras af densamma. 



Utveckling. 



Efter denna skildring af lefnadshistorien af Orchestes fagi kunna vi 

 öfvergå till att i korthet redogöra för larvens organisation och huru 

 denna svarar till lefnadssättet. 



Därvidlag är det att märka, att larvens lif strängt taget sönder- 

 faller i tvenne skilda perioder; under den första, som omfattar det i:sta 

 och 2:dra stadiet, är den en tunnel- eller gångminerare, sedermera blir 

 den en rum- eller bläsminerare. Det är klart, att utrymmesförhållandena 

 och det därmed sammanhängande sättet för ställflyttning och utvidgning 

 af minan är väsentligt olika i dessa båda mintyper. 



I en mingång pressa väggarna tätt mot larvens rygg- och buksida, 

 endast på sidorna finnes litet bättre plats; det tryck, som bladets epi- 

 dermis utöfvar mot kroppen, gör, att larven endast genom att ömsevis 

 sammandraga och förlänga denna kan sätta sig fast så mycket som 

 behöfs, när den med sina käkars hjälp skall bana sig väg genom paren- 

 chymväggen framför den. 



I en blåsinina däremot är utrymmet betydligt större, särskildt när 



