SPREDNINGSEVNEN HOS VORE TR.TiARTER. 5^= 



Tfaeart; paa samme Lokalitet skulde den svageres Spredningsevne 

 saaledes tyde paa, at vi under de givne P^orhold har naaet et Optimum. 



Jeg har i det foregaaende omtalt — hvad jeg senere skal komme 

 tilbage til — at Spredningsevnen bör vaere bestemmende for Kulturernas 

 Taethed, men tillige mener jeg, at Spredningsevnen er en Egenskab, som 

 fölger Trajarten gennem hele Livet; der foregaar det samme ogsaa i 

 de aeldre Bevoxninger som i de unge at hvor Spredningsevnen er svag 

 vil et stort Antal lige store og lige kraftige Stämmer staa Side om Side, 

 men hvor Spredningsevnen er staerk vil der vaere fajrre herskende Stäm- 

 mer og större Ulighed mellem Bevoxningens Individer. 



Ved Udhugningen tilstraeber vi imidlertid at udslette noget af 

 denna Forskel, og vor Udhugning i Bevoxninger med svag Spred- 

 ningsevne har til en vis Grad et andet Formaal end hvor Sprednings- 

 evnen er staerk; i förste Tilfaelde gaa vi ud paa at formin.ske den for 

 store Lighed, i sidste Tilfaelde er vor Opgave ofte — ved at fjerne 

 brede slet formede Individer — at bringe större Lighed tilveie. Lige- 

 som Spredningsevnen bör vaere veiledende ved Kulturanlaegget, bör den 

 ogsaa lede os ved vor Udhugning. 



I Literaturen er der i de senere Aar fremkommet Arbeider, der 

 kaster Lys över Plantetaethedens Betydning, og hjielper til Forstaaelsen 

 af Spredningsevnen. 



Den naesten uforklarlige Indflydelse det har for visse Trsearter — 

 saerlig Bög og Eg — i de förste Leveaar at opvoxe i fuldstaendig 

 Taethed, kunde maaske staa i Sammenhaeng med, at vi her staar överfor 

 et af de Fsenomener, hvor Bakterielivet i Jordbunden gör sig gaeldende; 

 med de senere Åars lagttagelser paa dette Omraade for Öie kunde 

 man tsenke sig, at den gunstige Indvirkning paa Vaexten, som den 

 större Plantetaethed fremkalder, kunde stamme fra, at Bakterielivet bliver 

 rigere under det taette Plantedaekke; i hvert Fald er der intet, som kan 

 erstatte dets Virkning; en Sammenligning mellem Veexten i en Kultur 

 af Bög eller Eg, der opvoxer i fuld Tsethed, saaledes at Plantedaekket 

 fuldstaendig kvaeler Graesvaexten, og en saadan, hvor Planterne staar i 

 större inbyrdes Afstand og hvor Graesvaext iövrigt daekker Arealet, vil 

 vise en iöinefaldende Forskel; den förste vil praeges af en ganske 

 anderledes frodig og kraftig Vjext end den sidste. 



Paa et andet Omraade er der fremfört Ting, som synes at belyse 

 Spörgsmaalet ; jeg taenker derved paa Lseren om Arvelighedens Indfly- 

 delse og da sa;rlig paa W. JOHANNSENS »Elemente der exakten 

 Erblichkeitslehre». 



Herved maa paa den anden Side fremhaeves, at JOHANNSEN advarer 



