4°^ L. A. HAUCH. 



veiende finder Sted for Tic-earter med stor Spredningsevne, medens 

 man overveiende anvender Plantning for de Tr^earters Vedkommende, 

 hvis Spredningsevne er svag. Dette forklares af de paagaeldende Trs- 

 arters Rodbygning. De fleste Trsearter med svag Spredningsevne danne 

 ved Omskoling en taet busket Red med forholdvis tykke Sugerödder, 

 som er modstandsdygtige mod Udtörring cg let modstaar den Skade, 

 der kan tilföies Koden ved Plantning — som Exempel kan navnes Röd- 

 granen — men de af vore Traearter, som er i Besiddelse af stserk Spred- 

 ningsevne, udvikle saedvanlig en Rod, der vanskeliggör Plantning, hver- 

 ken Eg, Bög eller Fyr danner en Rod, der egner sig til Plantning, 

 Egens och Fyrrens Polerad er en Hindring, og de fine Sugerödder 

 hos Bög og Fyr udtörre saare let; BUCKHARDT udtaler i Säen und 

 Pflanzen om Fyr »nichts ist wichtiger als die zarten Wurzeln vor 

 irgend welchem Austrocknen selbst vor geringem Abluften zu bewahren». 

 Plantning af de naevnte Trsearter kan jo imidlertid udföres og foregaar, 

 men der udkraeves stor Forsigtighed under Arbeidets Udförelse. 



Ligesom jeg troer at kunne paavise en Förbindelse mellem Spred- 

 ningsevnen og Rodens Bygning, mener jeg, at noget af det samme 

 gselder Stammens Form, hvilket vi vil se, naar vi anstiller en Sanimeti- 

 ligning mellem Trsearter med stasrk og Trsearter med svag Sprednings- 

 evne. Hos El, Ahorn, Ask, der udmserker sig ved svag Sprednings- 

 evne, er den ranke Voxt långt mere Regel end hos Bög og Eg med 

 den stserke Spredningsevne, og for Naaletrseenes Vedkommende traeffe 

 vi hos Rödgran, hvis Spredningsevne er svag, den regelmasssige Voxt 

 långt mere almindelig end hos Skovfyr, hvor Spredningsevnen er staerk. 



Men ogsaa naar vi undersöger Bevoxninger af samme Traeart men 

 af forskellig Proveniens gentager Faenomenet sig; dette ses saaledes i 

 de omtalte Egebevoxninger paa Bregentved, hvor de Bevoxninger der 

 hidröre fra fremmede Agern paa Grund af den svagere Spredningsevne 

 ikke alene indeholder et större Antal Stämmer, der udmaerke sig i Ret- 

 ning af Höide og Tykkelse, men de udmaerke sig ogsaa med Hensyn 

 til Stammens ranke og regelmaessige Bygning. Paa lignende Maade 

 synes der hos Bög at bestaa en Art Förbindelse mellem Sprednings- 

 evnen og vräng Vaext; det synes, at Bögebevoxninger med et stort 

 Indhold af vrange Former har staerkere Spredningsevne end Bevoxninger, 

 hvor den rette og ranke Form er overveiende. 



Det synes saaledes, at hvor Spredningsevnen er staerk, findes der 

 mellem et givet Antal Individer kun forholdsvis faa med Tilböielighed 

 til paa en Gäng kraftig, smuk og lige Vaext, men med svagere Spred- 

 ningsevne skulde Maengden af Stämmer med denne Evne stige for samme 



