OM OKCHESTES FAGl 1.., KN HLADMINF.KARK pA HÖKEN. 41* 



På bakkroppen (fig. 9) äro från ryggsidan blott 8 segment synliga; 

 af dessa är det bakre utdraget i en smal, tudelad spets. På buksidan 

 varseblifva vi emellertid äfven ett g:åe och io:de segment, h vilka äro 

 små, ringformiga och omgifva analöpningen; de äro baktill försedda med 

 ett par små sidoutskott. 



Med tillhjälp af borsten på hufvudet och halskroppsspetsens byggnad 

 är det lätt att skilja puppan från O. populFs puppa, och det skall sanno- 



Fig. 8. Fullvuxen larv, sedd från sidan, 15 ggr först, (efter Trägårdh). Hudborsten ej utritade. 

 Fig. 9. Spetsen af puppans bakkropp, sedd från undre sidan, 75 ggr först, (efter TrägårdhV 



likt visa sig, att dessa karaktärer komma att gifva goda kännetecken 

 vid skiljandet af de olika arternas puppor. 



Skalbaggen når en längd af 2 — 2,5 mm.; kroppen långsträckt oval 

 och plattad; den är svart till färgen, utan uppstående hår, men med grå 

 behåring. Hufvud- och halssköld små; det förras öfversida upptages 

 nästan helt och hållet af ögonen; täckvingarna punktstrimmiga med 

 grunda mellanrum, den s. k. skutelien liten, men tydlig. Antennskaftet 

 är 6-ledadt och antennerna äro fastade midt på snabeln. 



Framlären med en liten tand midt på undersidan; baklåren äro för- 

 tjockade med en tand på midten. 



Skada. 



Såsom det framgår af redogörelsen för O. fagis lefnadshistoria, gör 

 den åverkan på boken både som larv och skalbagge; larven minerar i 

 bladen och skalbaggen äter hål i dem. 



