7 o* SKOGSADMINISTRATIONEN. 



verkadt, sanil ilen af bolaget i målet åstadkomna bevisning icke kunde anses hafva förringat 

 livad Holmgren styrkt, pröfvade Häradsrätten rättvist på så sätt bifalla Holmgrens därulinnan 

 framställda yrkande att af ofvan oniförmälda beslagtagna cttusenfyrahundrasextiofyra timmer 

 ettuscntvåhundratjiigusju stycken förklarades förbrutna, därvid i brist på ansvar på annan be 

 räkningsgrund angående värdet af de före förbudet afverkade tvåhundratrettiosju stockarna 

 sä skulle förfaras, att frän det i bcslagsprotokollct med n:o I betecknade virkespartiet om 

 fcmhundratolf stockar skulle undantagas etthundraniltiofyra stycken högsta prisdragande stoc- 

 kar och från det i samma ])rotokoll med n:o 2 betecknade virkesparti om etthundraätlioätta 

 stockar skulle undantagas fyrtiotre stycken högsta prisdragande stockar; och skulle den ge- 

 nom försäljningen af det sålunda förbrutna virket uppkomna behållningen fördelas sålunda, 

 att en fjärdedel tillfölle Holmgren och tre fjärdedelar Kronan, hvarjämte bolaget skulle er- 

 sätta såväl statsverket den i målet af allmänna medel utdömda vittnesersättningen som ock 

 Holmgren hans i målet hafda rättegångskostnad med tvåhundrasjuttiosex kronor sextio öre, 

 i hvilket belopp inginge delgifningskostnad med trettionio kronor femtio öre och undersök 

 ningskostnad med sjuttioåtta kronor femtio öre, hvaremot ersättning för beslaget icke kunde 

 tilldönias beslagtagaren såsom saknande stöd i lag. 



I Hofrätten, där bolaget besvärade sig, med förklarande att bolaget vidhölle sin i 

 målet framställda jäfsanmärkning, yrkade bolaget ogillande af Holmgrens talan utom i hvad 

 den afsäge sjuhundratrettiotvä stockar, som bolaget medgåfve fä förklaras förbrutna, äfven- 

 som att bolaget måtte befrias från skyldighet att godtgöra statsverket förskjutna ersättningar 

 till vittnen, som icke haft något af vikt att meddela i målet. 



Hofrätten lann i ofvanberörda utslag den 23 mars 1909 ej skäl alt göra änilring 

 vare sig i Häradsrättens oniförmälda beslut i jäfsfrågan eller i slutliga utslaget. 



I Hofrättens utslag har bolaget i underdånighet yrkat ändring, hvaröfver Holmgren i 

 underdånighet förklarat sig. Med Kungl. Maj;ts Högsta Domstol beslutet; Gifvet Stockholms 

 slott den 29 november 1911. 



Kungl. Maj:t har i nåder låtit sig föredragas ofvanberörda underdåniga besvär och 

 finner ej skäl att göra ändring i Hofrättens utslag sävidt angår jäfvet mot vittnet Danielsson. 



Vidkommande själfva målet, så enär ostridigt är, att under vintern I905, efter det 

 Kungl. Maj;ts Befallningshafvandes omförmälda den 14 Januari 1905 meddelade förbud 

 skolat lända till efterrättelse, å ifrågavarande till skyddsskogsområdet hörande mark för bo- 

 lagets räkning afverkning ägt rum af tr.äd, som icke varit utsynade af vederbörande skogs- 

 tjänsteman, 



samt genom den i målet förebragta utredning får anses ådagalagt att af de i beslag 

 tagna, cttusenfyrahundrasextiofyra timmer ettusentvåhundratjugusju stycken härrört frän så- 

 lunda olofligen afverkade träd, 



pröfvar Kungl. Maj;t lagligt fastställa det slut, hvartill Hofrätten i fullföljda delar af 

 målet kommit. Det vederbörande till underdånig efterrättelse länder. 



Under Kungl. Majits sekret. Srliin J/nlniheri;. 



Fall då hofrätten ökadt böterna för olaga jakt. Eiier stämning yrkade j.äg- 

 mästare Gram (okt. 1908) ä tjänstens vägnar alt bondsonen Karl Holmberg mätte fällas till 

 ansvar för det han skulle under de två senaste åren ä förbjuden tid inom Degerfors socken 

 idkat jakt ä skogsfågel och därvid skjutit tvä tjädertuppar. Häradsrätten fällde Holmberg 

 jämlikt 22 § i jaktstadgan att för jakt å tjäder bota 10 kronor. 



Häröfver besvärade sig Gram hos Svea hofrätt, som i utslag den iS november 1909 

 höjde böterna till 75 kronor. 



I ett liknande mål yrkade jägmästare Gram ansvar å bondesonen Oskar Bäckström för 

 det han vid upprepade tilltallen under de tvä närmast före den 24 oktober 1910 förflutna 

 åren idkat jakt efter såväl skogsfågel som sjöfågel under tider, dä sådan jakt varit förbjuden. 

 Häradsrätten fällde härför Bäckström att bota 20 kr. I besvär hos Svea hofrätt yrkade 

 Gram, att Bäckström måtte ådömas strängare straff. 



Genom utslag den 19 juni 191 1 har hofrätten höjt böterna till likaledes 75 kronor. 



Tjänster och förordnanden. 



Kungl. Domänstyrelsen. 



Till amanuenser hos Kungl. styrelsen hafva förordnats; 



å i:sta skogsbyrän e. jägmästaren Alfred Wigelius, ä 2:dra d:o Sam. Hagström och 

 Sten Bolin, å3;dje d:o Alf llagclslein samt å Kameralbyrån Einar Hammarstrand ocli lolin 

 Schenslröm. 



