II. SKOGSAKDELNINdKN. 8 I* 



äro endast ett fåtal ytor behandlade medelst krongallring. Detta 

 är också helt naturligt. De flesta gallringsförsök hafva hittills ut- 

 förts i rena, slutna tallskogar. Att i dylika slutna eller öfverslutna be- 

 stånd utföra krongallring och således kvarlämna undertryckta och en del 

 behärskade träd, som vanligen ha mycket kort lifslängd, torde knappast 

 vara rationellt. Endast i trakter, där kolved ej kan afsäitas, bör en sådan 

 åtgärd företagas. Vid gallring i granskog är däremot krongallringen mera 

 lämplig, dä undertryckt skog har förutsättning att fortlefva och utvecklas. 

 I jämna kulturbestånd af gran blir dock låggallringen ofta den enda 

 utförbara gallringsmetoden. Däremot torde krongallringens stora före- 

 träden komma fullt till sin rätt i blandskogar, men i sådana har Skogs- 

 försöksanstalten ännu ej hunnit anlägga några gallringsserier. 



Erfarenheten vid revisionen af gallringsytorna har ådagalagt, att 

 det hittills brukliga sättet att fälla ett antal profstammar ej ger tillräck- 

 ligt noggranna resultat. Vid revisionen finnes ej tillfälle att erhålla nö- 

 digt antal nya profstammar och äfven om så vore fallet, kan felkällan 

 vid användande af olika profstammar för skilda uppskattningar bli gan- 

 ska afsevärd. De vid senaste uppskattningen använda höjd- och form- 

 talskurvorna bli mindre tillförlitliga vid revisionen, dä kurvornas räckvidd 

 gifvetvis ej sträcker sig till de gröfre dimensioner, hvari beståndet så 

 småningom inväxer. Det blir därför nödvändigt att använda samma 

 stående profstammar vid de olika revisionerna, en sak på hvilken också 

 försöksanstalten haft sin uppmärksamhet riktad under hela sin hittills- 

 varande verksamhet. Frågan är emellertid ganska svårlöst, då träden 

 måste på ett eller annat sätt kunna mätas rotstående. Skjutbara stegar 

 eller dylika apparater, med hvilka man kan komina upp i träden för att 

 sektionsvis uppmäta dem direkt, bli så pass tunga, att transportkostnaderna 

 i vårt vidsträckta land bli alltför betydande. Själfregistrerande klafvar, 

 som löpa pä en stång, skulle äfven de kräfva afsevärda handtlangnings- 

 kostnader. Det af finske forstmästaren W. Cajanus uppfunna spegel- 

 instrumentet torde däremot genom sin lätthet och noggrannhet härvid 

 kunna användas och bör före sommararbetenas början noga pröfvas. 



Vid gallringens utförande skall beståndet uppdelas i vissa stam- 

 klasser, af hvilka en del uttagas och andra kvarlämnas, olika allt efter 

 hvilken gallringsgrad, som användes. Den vid svenska försöksanstalten 

 använda stamklassindelningen är densamma, som brukas af de tyska 

 skogsförsöksanstalterna, och utgör en modifikation af de utaf Krakfi" 

 ursprungligen uppställda stamklasserna. Någon enighet om hvilken stam- 

 klassindelning som är lämpligast, har emellertid ej uppnåtts af olika för- 

 söksanstalter. I Schweiz användes en särskild klassindelning, Ryss- 

 land synes begagna sig af Ki<.\FK'lS ursprungliga klasser och på 



