ll8---= o. ENEROIH. 



fulla dimensionerna genom denna mängd af inklämda och mellan- 

 stående stammar, hvilka vid den konsekventa svaga låggallringen bort- 

 tagas först då de s. a. s. nedpressats ur kronslutet och redan gjort 

 den skada de kunnat, hindras i sin tillväxt samt slutligen, som följd af 

 allt detta, att utrymmet i kronslutet är ur afkastningssynpunkt illa an- 

 vändt. Beståndets förmåga att väl använda marken är ju i högsta grad 

 beroende af att dessa gröfre stammar, hvilka redan hafva ett högt 

 värde pr kbni., icke lä afstå det för en fortsatt god tillväxt nödiga ut- 

 rymmet åt en mängd mindre värda individer. Den stora stamrikedomen 

 lärer ju, åtminstone inom vissa gränser, ej utöfva nämnvärdt inflytande 

 på massafkastningens storlek, men är ju detta, hvad tallen beträffar, 

 en synnerligen underordnad fråga. 



F"ör att tydliggöra detta de gröfre dimensionernas inflytande på 

 värdetillväxten, kan följande sammanställning göras ur tabell i. Vi an- 

 taga att ett träd af formklass 0,70 har följande utveckling: 



Då sålunda \ärdet // fm. mellan 18 — 24 cm brhdiameter stiger 

 som diametern vid brösthöjd samt mellan 24 — 36 cm ungefär som dia- 

 terns kvadrat eller som grundytorna, följer ju häraf, att trädets kvalitc- 

 tillvä.xtprocent är i förra fallet lika med diametertillväxtprocenten och i 

 senare fallet lika med grundytetillväxtprocenten. (I förbigående kan ju 

 påpekas, att på detta kvalité- tillväxtprocentens beroende af diameter- 

 tillväxten kan stödjas ett enkelt sätt att på stående fot för sig klargöra 

 ett tallträds löpande förrättning. Våra vanliga enkla formler (Schneiders 

 och Breymanns) lämna ju, med icke höjd s. k. konstant, grundytetillväxt- 

 procenten vid brh. Man behöfver sålunda endast multiplicera denna 

 procent med 1,5 för träd under 24 cm. inom bark och med 2 för träd 

 om 24 — 36 cm. för att få den löpande förräntningen.) 



